LIETUVOS RESPUBLIKOS SEIMAS
II (PAVASARIO) SESIJOS
RYTINIO POSĖDŽIO NR. 34
STENOGRAMA

2013 m. balandžio 9 d.

Pirmininkauja Lietuvos Respublikos Seimo Pirmininko pavaduotojas A. SYSAS

PIRMININKAS (A. SYSAS, LSDPF). Gerbiamieji kolegos, pradedame balandžio 9 d. plenarinį posėdį. (Gongas)
Gerbiamieji kolegos, vakar buvo paminėta Holokausto diena. Aš noriu, kad mes tylos minute pagerbtume žuvusius Lietuvoje ir kituose pasaulio kraštuose.

Tylos minutė

Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, nereikia, rimtai paminėjome, išgirdome ir B. Bradauską.
Gerbiamieji kolegos, dabar prie linksmesnių dalykų. Norėčiau pasveikinti, bet dar nematau, J. Sabatauską. Jis šventė gražų jubiliejų. Galbūt mes atidėsime tą procedūrą, kai mūsų kolega J. Sabatauskas pasirodys salėje.
Gerbiamieji kolegos, pirma darbotvarkė, po to per šoninį.

10.03 val.
Seniūnų sueigos patikslintos 2013 m. balandžio 9 d. (antradienio) posėdžių darbotvarkės tikslinimas ir tvirtinimas

Gerbiamieji kolegos, darbotvarkės 1 klausimas – posėdžių darbotvarkės tvirtinimas. Gerbiamieji kolegos, dėl darbotvarkės J. Razma.
J. RAZMA (TS-LKDF). Frakcijos vardu siūlau išbraukti iš darbotvarkės 1-8 klausimą dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo. Kadangi siūlomas nedemokratinis, komisiją politizuojantis sprendimas, paneigiantis jos nepriklausomumą, mes, opozicinės frakcijos, tikėtumės, kad Seimo Pirmininkas galėtų tuo klausimu pakviesti frakcijų vadovus pasitarti, ir siūlome šiandien to klausimo nepradėti svarstyti.
PIRMININKAS. Ačiū. (Balsas salėje: „Balsuojame!“) Mindaugas.
M. BASTYS (LSDPF). Dėkoju, posėdžio pirmininke. Iš tikrųjų tokiam siūlymui negalima būtų pritarti, nes yra išrinktas komisijos pirmininkas ir jo pavaduotojas. Iš tiesų viskas yra atlikta pagal įstatymo nustatytą tvarką.
PIRMININKAS. Kolegos, čia siūlymas, vis tiek reikės balsuoti. Nedarome diskusijų! Ar daugiau pasiūlymų nėra? Gerai. Kolegos, tada dėl pasiūlymo, frakcijos tokią teisę turi, išbraukti iš darbotvarkės 1-8 klausimą. Balsuojame. Kas pritariate, balsuojate už, kas turite kitą nuomonę, balsuojate kitaip.
Už – 39, prieš – 49, susilaikė 19. Pasiūlymui nepritarta. Darbotvarkės 1-8 klausimas lieka darbotvarkėje. Ar galime balsuoti už visą nutarimą? Balsuojame. Balsuojame už darbotvarkę.
Už – 77, prieš – 2, susilaikė 24. Darbotvarkei pritarta. (Balsai salėje)
Gerbiamieji kolegos, vakar Lietuva atsisveikino su dar vienu iškiliu žmogumi, tai poetu Marcelijumi Teodoru Martinaičiu. Daugelis iš jūsų lankė jį, bet aš manau, kad būtų labai gražu, jeigu mes jo atminimą irgi pagerbtume tylos minute.

Tylos minutė

Ačiū.

10.07 val.
Geležinkelių transporto kodekso 3, 7, 10, 11, 13, 16, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 31 straipsnių pakeitimo ir papildymo, 6, 30, 301 straipsnių pripažinimo netekusiais galios ir Kodekso papildymo 101, 231 straipsniais įstatymo projektas Nr. XIP-4730(3)ES, Geležinkelių transporto kodekso patvirtinimo, įsigaliojimo ir taikymo įstatymo 4 straipsnio pakeitimo ir papildymo 41 straipsniu įstatymo projektas Nr. XIP-4731(2) (svarstymas)

Svarstome kompleksinį 2-2 klausimą. 2-2a – Geležinkelių transporto kodekso 3, 7, 10, 11, 13, 16, 21, 22, 23, 24, 25, 26, 28, 31 straipsnių pakeitimo ir papildymo, 6, 30, 301 straipsnių pripažinimo netekusiais galios ir kodekso papildymo 101, 231 straipsniais įstatymo projektas Nr. XIP-4730(3). Svarstymo stadija. Pranešėjas – D. Kreivys. Išvadą, taip. Galite iš karto abi.
D. KREIVYS (TS-LKDF). Dėl Geležinkelių transporto kodekso. Komiteto sprendimas – pritarti komiteto patobulintam įstatymo projektui ir komiteto išvadai, pasiūlymų nėra, bendru sutarimu.
Dėl Geležinkelių transporto įstatymo taip pat balsavimo rezultatai – bendru sutarimu. Pasiūlymų nėra. Dėkui.
PIRMININKAS. Dėkojame pranešėjui. Užsirašiusių kalbėti diskusijoje nėra. (Balsai salėje) Norinčių kalbėti dėl motyvų nėra. Ar galime bendru sutarimu pritarti kompleksiniam 2-2a, 2-2b klausimui – Geležinkelio transporto kodekso ir Geležinkelio transporto kodekso kai kurių straipsnių pakeitimo ir papildymo įstatymų projektams? Galime? (Balsai salėje) Pritarta.

10.09 val.
Seimo nutarimo „Dėl „Via Baltica“ transporto koridoriaus projekto pripažinimo ypatingos valstybinės svarbos projektu“ projektas Nr. XIP-4706(2), Seimo nutarimo „Dėl Rytų–Vakarų transporto koridoriaus Lietuvos dalies projekto (Klaipėdos valstybinio jūrų uosto, kelių, geležinkelių infrastruktūros komplekso) pripažinimo ypatingos valstybinės svarbos projektu“ projektas Nr. XIP-4707(2) (svarstymas)

Svarstome kompleksinį 1-3 klausimą. 1-3a – Seimo nutarimo „Dėl „Via Baltica“ transporto koridoriaus projekto pripažinimo ypatingos valstybinės svarbos projektu“ projektas Nr. XIP-4706(2). Pranešėjas – A. Skardžius.
A. SKARDŽIUS (LSDPF). Gerbiamasis posėdžio pirmininke, gerbiamieji kolegos, Seimo Ekonomikos komitetas parengė išvadą dėl Seimo nutarimo „Dėl „Via Baltica“ transporto koridoriaus projekto pripažinimo ypatingos valstybinės svarbos projektu“.
PIRMININKAS. Gerbiamasis pranešėjau, kalbėkite per mikrofoną.
A. SKARDŽIUS (LSDPF). Komitetas svarstymo stadijoje atsižvelgė į Teisės departamento pateiktas pastabas, patobulino ir priėmė sprendimą pritarti komiteto patobulintam nutarimo projektui ir komiteto išvadoms. Balsavimo rezultatai – bendru sutarimu. Ačiū.
PIRMININKAS. Ir antrą iš karto pateikite.
A. SKARDŽIUS (LSDPF). Antrasis projektas…
PIRMININKAS. Gerbiamoji galiorka, prašom…
A. SKARDŽIUS (LSDPF). Dėl Lietuvos Respublikos Seimo nutarimo „Dėl Rytų–Vakarų transporto koridoriaus Lietuvos dalies projekto (Klaipėdos valstybinio jūrų uosto, kelių, geležinkelių infrastruktūros komplekso) pripažinimo ypatingos valstybinės svarbos projektu“. Komitetas svarstymo metu atsižvelgė į Teisės departamento pateiktas pastabas ir pritarė patobulintam nutarimo projektui bendru sutarimu.
PIRMININKAS. Ačiū. Kalbėti užsirašiusių nėra. Gerbiamieji kolegos, dėl antrojo nutarimo projekto kolega R. Žemaitaitis yra užregistravęs pasiūlymą, bet dar nepraėjo nustatytas laikas, todėl mes jį svarstysime priėmimo metu.
Ar galime pritarti kompleksiniams 3a ir 3b Seimo nutarimams bendru sutarimu? (Balsai salėje) Galime. Pritarta.

10.11 val.
Medžioklės įstatymo 7, 8, 9, 11, 12, 13, 18, 22 straipsnių pakeitimo ir papildymo įstatymo projektas Nr. XP-3116(4) (svarstymas)

Svarstome 1-4 kompleksinį klausimą – Medžioklės įstatymo 7, 8, 9, 11, 12, 13, 18, 22 straipsnių pakeitimo ir papildymo įstatymo projektą. Svarstymo stadija. Pranešėjas – A. Salamakinas. Kur yra pranešėjas? Jis parūkyti buvo išėjęs.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Gerbiamieji kolegos, atsiprašau už pavėlavimą.
Gerbiamasis posėdžio pirmininke, Aplinkos apsaugos komitetas po aštuonerių metų pertraukos ėmėsi svarstyti Medžioklės įstatymo kai kurių straipsnių pakeitimo projektą, nes Konstitucinis Teismas 2005 m. pripažino kai kuriuos straipsnius prieštaraujančiais Konstitucijai, ir bendru sutarimu pritarė naujai projekto redakcijai.
PIRMININKAS. Dėkoju pranešėjui. Diskusijoje niekas neužsirašė kalbėti, todėl prašau grįžti komiteto pirmininką į tribūną, svarstysime pasiūlymus.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ačiū, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Pirmasis siūlymas Teisės departamento…
PIRMININKAS. Palaukite, pirmininke, minutėlę. Aš pristatysiu, jūs tik komentuosite. Sutarėme?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Gerai. Galima ir taip.
PIRMININKAS. Dėl 7 straipsnio yra Aplinkos apsaugos komiteto, jam yra pritarta. 1 straipsnis, originalus 7. Ar galime pritarti? Pritarė, tai net nesvarstome. Kuršių nerijos nacionalinį parką siūlo išbraukti.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Komitetas pritarė tam, kad Kuršių nerijos nacionalinis parkas būtų išbrauktas iš draudžiamų medžioti… projekto.
PIRMININKAS. Nori kalbėti prieš… Vienas – už, vienas – prieš. P. Saudargas už kalba.
P. SAUDARGAS (TS-LKDF). Dėkoju, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Aš manau, kad tai būtų perteklinis reguliavimas, tai vienas dalykas, todėl siūlyčiau pritarti būtent komiteto narių nuomonei. Mes dėl to apsisprendėme daugumos balsais. Dabar klausimas, kaip būtų geriau, jeigu mes žvelgiame iš aplinkosaugos perspektyvų, ar mes saugome gamtą?
Išties Kuršių nerijoje šernų padaryta žala gamtai tikrai yra didelė, ir jeigu mes nereguliuotume jų populiacijos, tai tikrai, manyčiau, gamtai žala būtų daug didesnė. Dabar tik klausimas kyla ir diskusija, kas turėtų tai daryti – ar būrelis, ar nacionalinio parko darbuotojai? Manyčiau, kad dabar reguliuoja būrelis ir galėtų likti būrelis, esantis Kuršių nerijos teritorijoje, nes iš esmės kas kitas sureguliuos gyvūnų populiaciją, jeigu ne patys medžiotojai? Tai aš manau, kad jie yra suinteresuoti tai daryti, atsižvelgdami ir į Medžioklės įstatymą, ir į taisykles. Galų gale puoselėjant, tausojant gamtą vyksta medžioklė. Manyčiau, kad niekas kitas geriau to neužtikrins, kaip pats vietoje medžiojantis būrelis. Aš manyčiau, mums nereikėtų to perteklinio dalyko, palikime taip, kaip siūlo komitetas.
PIRMININKAS. Ačiū. Prieš kalba A. Stancikienė.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Labai gaila, kad kolega kalba visiškai neįsigilinęs į situaciją. Aš ilgą laiką, beveik šešerius metus, dirbau Kuršių nerijos nacionalinio parko direktore ir galiu pasakyti, kad ta žala, kurią šernai padarė Kuršių nerijoje ir apie kurią kalba kolega, kai jisai ten atsitiktinai pravažiavo ir pamatė išknistą paklotę, buvo būtent galiojant esamai tvarkai, kai yra medžiotojų būrelis ir yra formaliai, gana fiktyviai sukurtas neva mokslo reikmėms plotas, kuris neatitinka jokių įstatymo reikalavimų. Jis yra tik formalus, tam, kad būtų galima pateisinti ten vykstančias medžiokles. Jokia ten kita mokslinė veikla nevyksta ir tie būreliai, keršydami už tai, kad jiems neleido ten Parko direkcija medžioti briedžių, dvejus metus nemedžiojo šernų ir pasiutusių lapių. Tai yra įrodymas, kas vyksta, kai kažkokie privatūs būreliai įgauna labai dideles, praktiškai neribotas, galias.
Antras dalykas, noriu pasakyti, kad niekas tų būrelių veiklos praktiškai nekontroliuoja, nes aplinkos apsaugos pareigūnai, kurie turėtų kontroliuoti, patys priklauso daugeliu atvejų tiems būreliams. Tą klausimą mes kėlėme ne vieną kartą.
Žinote, labai keista, kai kolega, kuris įvardintas kaip galimas šešėlinis aplinkos ministras, yra tiek nepasitikintis valstybės tarnyba, nes Nacionalinio parko direkcijos miškininkai yra valstybės tarnautojai, plius miškų pareigūnai, saugomų teritorijų pareigūnai. Ir jeigu jais yra nepasitikima, tai kam tada ta valstybės tarnyba apskritai Lietuvoje reikalinga? Kuo tada mes pasitikime?
Aš manau, nacionalinio parko pasiūlymas gyvūnų populiaciją pavesti nacionalinio parko atsakingiems valstybės tarnautojams yra labai logiškas. Tikrai prašau nepalaikyti tos pataisos ir iš esmės nacionaliniame parke palikti reguliavimą Nacionalinio parko direkcijai.
PIRMININKAS. Labai ačiū. Gerbiamieji kolegos, kurie čia kalbat ir trukdot kalbėti kitiems! Būkite geri išeiti už salės ribų ir ten diskutuoti.
Gerbiamasis pirmininke, jūs norėsite komentuoti?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ne, komitetas didele balsų persvara nutarė išbraukti kaip perteklinę Kuršių neriją, nes ten taip pat turi būti vykdoma gyvūnų populiacija ir visa kita, ir savivaldybės komisija spręs ten esančias problemas.
PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, balsuojame, ar pritariame Aplinkos apsaugos komiteto nuomonei. Kas pritaria, balsuoja už, kas turi kitą nuomonę, balsuoja kitaip.
Komiteto pasiūlymui pritarta. Už balsavo 97, prieš – 3, susilaikė 6.
Yra kita pataisa dėl 2 straipsnio, Seimo nariai G. Steponavičius, A. Kašėta ir R. Šimašius. Ar norėtų pristatyti? Kas pristatys? G. Steponavičius. Prašom.
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Labai ačiū. Išties norėčiau pasakyti, kolegos, kad plačiai anonsuojamas komiteto pirmininko A. Salamakino teiginys, kad Medžioklės įstatymo pataisomis, kurios šiandien yra svarstomos, neva bus sureguliuoti Konstitucinio Teismo nutarimu išaiškinti neatitikimai Konstitucijai, yra gerokai perdėtas optimizmas. Jeigu pažvelgtume iš miškų ir žemės savininkų pozicijų, akivaizdu, kad tam tikras žingsnis į priekį, kai detaliai yra aprašomos procedūros, kad miškų ir žemės sklypų savininkai yra informuojami ir tam tikros procedūros yra, taip, tai yra žingsnis į priekį. Tačiau mūsų teikiamos pataisos siūlo vis dėlto atsiremti į esminį atskaitos tašką, kad turi būti lygiateisis paritetas tarp medžiotojų interesų ir žemės savininkų. Todėl mes siūlome, kad 8 straipsnio 1 dalyje santykiai tarp savininkų ir medžiotojų, arba sklypų naudotojų medžioklei būtų grindžiami sutartimis. Apie tai kalbėjo ir Konstitucinis Teismas, kad vis dėlto savininkų interesai turėtų būti labai aiškiai apginti.
Taip pat noriu atkreipti dėmesį, kad tai nėra pataisos, kurios gimė mums ne vienerius metus keliant klausimą šia tema, bet už šitų pataisų slypi ir šimtai tūkstančių tiek miškų, tiek žemės savininkų interesų. Šios pataisos buvo plačiai aptartos asocijuotose miškininkų ir žemės savininkų struktūrose, ir prašome, kolegos, išgirsti ir jų balsą. Todėl sutartiniu pagrindu grindžiami santykiai, formuojant medžioklės sklypus…
PIRMININKAS. Gerbiamasis pranešėjau, 2 minutės!
G. STEPONAVIČIUS (LSF). …turėtų būti įtvirtinti šiame įstatyme.
PIRMININKAS. Ačiū. Komiteto nuomonė.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Komiteto nuomonė yra nepritarti, nes Konstitucinis Teismas aiškiai nepasisakė, kad miško plotai turi būti skaidomi į mažesnius. Suskaidžius į mažesnius, kaip dabar yra įstatyme 1 tūkst. ha, mes negalėsime proporcingai naudoti gyvūnų išteklių, reguliuoti jų populiaciją ir visa kita. Iš dalies sutinku su prieš mane kalbėjusiu ponu G. Steponavičiumi, kad kompromisinis variantas yra blogiausias variantas, bet šiandien aš manau, kad tai yra geriausias variantas, kurį po aštuonerių metų diskusijos galėjome pasiekti.
PIRMININKAS. Dėkoju. Už, palaukite, baigsime šitą…
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Labai ačiū. Aš tik noriu pasakyti, kad čia iš karto yra aptariami ir šią pataisą reglamentuoja du skirtingi pasiūlymai.
PIRMININKAS. Pirmą pataisą svarstome. Pirmą.
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Aš noriu pasakyti, kad žemės plotų dydžio pataisa… nuo sutartinių… Yra dvi viena su kita nebūtinai susijusios pataisos, ir šioje pataisoje jas galima išskirti kaip dvi atskiras. Dėl to turėtų būti balsuojama atskirai.
PIRMININKAS. Gerbiamasis, mes balsuojame dėl pirmosios jūsų pataisos, kai 100 ar 500 ha dydžio medžioklės plotų vienetai buvo suformuoti privačiuose savininkų žemės plotuose… Lietuvos Respublikos medžioklės nuostatuose iki 2001 m. rugsėjo 30 d. Tai yra vientisa pataisa, kurią mes dabar aptarinėjame ir balsuojame. Po to bus jūsų kitos pataisos ir už jas taip pat balsuosime.
Dabar už kalba A. Kašėta.
A. KAŠĖTA (LSF). Gerbiamieji kolegos, tai yra ne tik Konstitucinio Teismo išaiškinimo aspektas, yra ir visuomeninių organizacijų kreipimasis, ir kolega G. Steponavičius įvardijo tas organizacijas, tačiau aš norėčiau pasidalinti įspūdžiais iš savo praktinio darbo. Į mane daug kartų kreipėsi privačių žemės valdų, privačių miškų savininkai dėl patiriamų nuostolių, nes iki šiol galiojanti praktika ir dabar siūlomos pataisos, beje, neišsprendžia tų problemų, kurios buvo. Būtent mūsų pataisos leistų sukurti mechanizmą, kai būtų ginami ne tik medžiotojų būrelių, bet ir savininkų interesai. Turėkime omenyje, kad kiekvienas atstovaujame tam tikrai teritorijai. Jeigu į jus dar nesikreipė ūkininkai, tai tikrai dar ne kartą kreipsis dėl tų problemų, kurios iškyla. Siūlau balsuoti už pataisą.
PIRMININKAS. Dėkoju. Prieš kalba B. Bradauskas.
B. BRADAUSKAS (LSDPF). Dėkoju, pirmininke. Iš tikrųjų net ginčo negali būti, kad galima bent galvoti pritarti šiai pataisai. Medžioklės įstatyme yra aiškiai ir tiesiai pasakyta, kad „žvėrys priklauso valstybei“. Ne Jonui, ne Petrui, ne Alfonsui. Taigi mes turime adekvačiai ir elgtis. Aš tik noriu jums pasakyti, kad Estijoje medžioklės ploto vienetas yra 5 tūkst., Latvijoje – 3 tūkst., pas mus – 1 tūkst., nors Lietuvoje žvėrių tankumas yra didesnis ir turėtų būti didesnis ploto vienetas, bet mes suradome kompromisą ir seniai nustatėme 1 tūkst. ha. Suskaidyti į mažesnius sklypelius reiškia pražūtį mūsų faunai.
Todėl tiems, kurie nesupranta ir nesuvokia gyvūnijos išsaugojimo klausimų, aš tiesiog siūlyčiau susilaikyti nuo tokių komentarų, kurie absurdiškai atrodo besiklausantiems. Ir kai čia argumentuojama šimtais tūkstančių žemės savininkų, aš noriu pasakyti, kad Lietuvoje yra penki žmonės, kurie žūtbūt nori savo privatinius interesus pastatyti prieš visuomenę, ir tada argumentuojama visais šitais tūkstančiais žemės savininkų, kurie visiškai nekelia tokio klausimo. Jokios sumaišties medžioklės srityje nėra. Visi sutaria kuo puikiausiai. Tačiau kai kas nori būtinai sukelti sumaištį ir tame drumstame vandenyje paskui ką nors gaudyti. Liberalai jau pasirodė ir dėl žemės pirkimo, ir viso kito. Jų visos nuomonės aiškios. R. Vainienė pareiškė, kad visus miškus reikia parduoti privatininkams ir tada Lietuva klestės. Jų pozicija aiški.
PIRMININKAS. Gerbiamasis, nenukrypkite nuo temos! Gerbiamieji kolegos, balsuojame. Kas pritaria G. Steponavičiaus ir kolegų pasiūlymui, balsuoja už, kas mano kitaip, balsuoja kitaip. Komiteto nuomonė – nepritarti. A. Stancikienė, kol vyksta balsavimas.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Labai gaila, kad jūs neleidote pasisakyti prieš tai dėl vedimo tvarkos. Aš manau, kad šioje salėje yra labai nemažai medžiotojų, kurie, beje, yra suinteresuoti, kad šios pataisos nebūtų priimtos, nes jų medžioklės plotai, kur jie medžioja, tikrai įeina į tuos plotus, kurie buvo iki 2002 m. įregistruoti kaip privatūs medžioklės plotai. Tokių suskaičiavau bent šešis. Reikėtų dar pasitikslinti, turbūt jų bus gerokai daugiau. Noriu atkreipti dėmesį, kad jie viešai nedeklaravo, nenusišalino, balsavo, nors dėl šito įstatymo medžiotojai turėtų nebalsuoti.
PIRMININKAS. Už – 16, prieš – 46, susilaikė 41. Pataisai nepritarta.
Kita Seimo narių G. Steponavičiaus ir kolegų pataisa dėl tos pačios pirmosios dalies. Prašom pristatyti. Prašom.
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Labai ačiū. Aš galiu tik apgailestauti, pone pirmininke, kad jūs nesupratote, kad mes turėjome balsuoti atskirai dėl sutartinių pagrindų ir dėl medžioklės plotų, nes tai yra skirtingi savo turiniu dalykai. Deja, jūs balsuoti teikėte viską bendrai. Aš dar kartą grįžtu prie klausimo, kuris yra susijęs su siekiu aiškiau reglamentuoti įstatyme, kad medžioklės plotų formavimas yra grindžiamas sutartimis. Man šiek tiek liūdna, kad B. Bradauskas užbūrė ir dešiniąją konservatorių pusę, nors ginant privačios nuosavybės dalykus mes ne sykį buvome drauge. Primenu, kad dėl Medžioklės įstatymo būta ir Prezidento veto ankstesnėse kadencijose, ir tikrai aš esu nustebęs bent jau dėl dalies čia susirinkusių kolegų tokio privačios nuosavybės interesų nepaisymo, ir tai atsispindi balsuojant. Aš kviečiu, kolegos, vis dėlto ne argumentus girdėti, o paisyti konstitucinių, pilietinių pagrindų, gerbti savo žmonių nuosavybės interesus ir tai atspindėti balsuojant už.
PIRMININKAS. Dėkoju. Tik noriu priminti, kad aš vadovaujuosi tomis pataisomis, kurias jūs užregistravote. Pasiimkite pagrindinio komiteto protokolą ir pamatysite, kad jūsų pataisos taip išdėliotos. Todėl aš saviveikla neužsiimu, teikiu balsuoti taip, kaip jūs pateikėte. Komiteto nuomonė.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Komiteto nuomonė – nepritarti. Mes diskutuojame apie tai, kad vis dėlto niekas nekvestionuoja miško savininko miško žemės, tačiau Konstitucija nenumato, kad gyvūnas, įbėgęs į jo mišką, tampa jo nuosavybe. Todėl komitetas mano, kad medžiojami gyvūnai nuosavybės teise priklauso valstybei, ir negalima pripažinti, kad gyvūnas, kuris yra savininkui nuosavybės teise priklausančiame miške, tampa jo nuosavybe. Čia yra mūsų pagrindiniai nesutarimai. Komitetas nepritarė.
PIRMININKAS. Už nori kalbėti A. Stancikienė.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Gerbiamieji kolegos, aš nežinau… Komiteto pirmininke, jūs pakomentavote visiškai ne tą pataisą, kurią pristatė G. Steponavičius. Tai, ką jūs šnekate apie laukinės gyvūnijos priklausymą kam nors konkrečiai, yra visiškai kita pataisa. Šiuo metu mes nagrinėjame pataisą, kuri įgyvendina privačios žemės, miško arba vandens telkinio savininko teisę įregistruoti privatų medžioklės plotą. Tai yra visiškai kita pataisa.
Be abejo, aš ne kartą tai sakiau komitete, jeigu neįtvirtinsime šios nuostatos, mes iš esmės vėlgi turėsime analogišką Konstitucinio Teismo sprendimą, koks buvo 2002 ar 2005 m., 2000 m. vasario 23 d., nes iš esmės šis Konstitucinio Teismo nutarimas ir buvo susijęs su tuo, kad piliečiai, turintys privačios žemės, turintys nuosavybės toje žemėje, negali įgyvendinti savo kaip savininko teisių. O mes ribojame jas, įstatymais ribojame.
Dabar mes padarome kosmetinį papudravimą. (Neteisingai nurodžiau datą, man atrodo, tas Konstitucinio Teismo nutarimas yra 2002 metų.) Esmė yra, kad mes tik papudruojame, bet puikiai žinome, kad Konstitucinio Teismo nutarimas bus lygiai toks pat. Mes turime aiškiai įsiskaityti. Ten pasakyta, kad negalima riboti, kad žmonės, kurie yra privačios žemės, miško arba vandens telkinio savininkai, turi turėti teisę įgyvendinti savo kaip savininko teisę suformuoti medžioklės plotą ir ten medžioti, nekalbant apie tai, ką jis ten medžios – kiškį, kurapką ar dar ką nors. Apie tai, kur gyvena tas žvėris, niekas nekalba.
PIRMININKAS. Ačiū. Prieš kalbės B. Bradauskas. Prašyčiau nesikartoti, trumpai drūtai. 8 straipsnio 1 dalis.
B. BRADAUSKAS (LSDPF). Žinau, žinau. Dėkoju, pirmininke. Stovėdama prie mikrofono kolegė Aurelija nušnekėjo į tokias lankas, iš kur būtų sunku išbristi. Visų pirma reikia įvardinti, kas turi privačius medžioklės plotus Lietuvoje. Nesąmonių nesąmonė.
Antras dalykas. Tikrai yra sutartys dėl gyvūnijos naudojimo, bet su savininku, su valstybe. Valstybė yra gyvūnijos savininkas ir su valstybe yra sudaromos sutartys, gerbiamasis Steponavičiau. Ir neprievartaukite dešinės pusės kaip nors balsuoti, negražu iš jūsų pusės.
Kita vertus, jeigu mes darytume sutartis su žemės savininkais – po pusę hektaro, po arą, po 10 arų ir panašiai, jūs patys įvardijote, kiek tūkstančių yra. Kaip juos surasti? Būtų nesąmonė. Bet toliau įstatyme, jeigu skaitysite, yra numatyta, kad komisijos informuoja savininkus, kokiam medžioklės vienetui priklauso ir kas ten medžioja.
Dar daugiau. Savininkui šiuo įstatymu yra suteikiama teisė uždrausti medžioti jo žemėje. Tai štai kur savininkas gali įgyvendinti savo, kaip žemės savininko, teises. Viskas. Daugiau čia nieko nesugalvosi ir neprigalvosi, viskas yra sudėliota, kad viskas būtų gerai ir nesukeltume sumaišties, dar kartą kartoju, sumaišties gerai vykstančiame procese.
PIRMININKAS. Dėkoju už profesionalų paaiškinimą. Balsuojame. Kas pritaria G. Steponavičiaus ir kolegų pasiūlymui, balsuoja už, kas turi kitokią nuomonę, balsuoja kitaip.
Už – 17, prieš – 41, susilaikė 44. Pataisai nepritarta.
Svarstome kitą gerbiamojo G. Steponavičiaus pataisą dėl 8 straipsnio 2 dalies 1 ir 2 punktų. Prašom pateikti.
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Ačiū. Dar kartą noriu pakartoti, kad keliose skirtingose vietose sutartinių ir lygiateisių santykių tarp savininkų ir norinčių medžioti, taip pat ir jų nuosavybės teise priklausančiuose plotuose naudotojų… yra svarbus aspektas, todėl įregistravome ir teikiame tokias pataisas. Kviečiame balsuoti už.
PIRMININKAS. Komiteto nuomonė.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Komitetas nepritarė. Argumentai tie patys, kaip ir prieš tai buvę. Čia ta pati diskusija, ar miško savininkas gali medžioti, čia visko tęsinys, ar vienas, ar komercijai išnuomoti savo nuosavybę, ar ne. Komiteto nuomonė – nepritarti.
PIRMININKAS. Balsuojame. Kas pritaria G. Steponavičiaus ir kolegų pataisai, balsuoja už, kas turi kitą nuomonę, balsuoja kitaip.
Už – 20, prieš – 34, susilaikė 48. Nepritarta.
Kita pataisa. Aš norėčiau atsiklausti pranešėjo, ar tai neturi ryšio su jau balsuotomis? Turi, todėl siūlau nebalsuoti, nes persikelia. Ačiū.
3 straipsnio pasiūlymai, dėl 9 straipsnio. G. Steponavičius. Vėl kartojasi, gerbiamasis kolega, mes balsavome. Nereikalaujate balsuoti? Gerai. 6 straipsnis, originalo 13 straipsnis. Seimo narė A. Stancikienė. Šiam siūlymui yra pritarta. Balsuoti turbūt nereikalauja. Ar galime bendru sutarimu pritarti? (Balsai salėje) Negalime? Supratau. Tada, Aurelija, prašom pateikti, nes yra kitokia nuomonė.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Čia yra vienas iš esminių dalykų. Aš sakiau, kad šiuo įstatymu yra tik papudruojama. Neva leidžiama… Įsivaizduokite, žmogus turi privataus miško arba žemės ir negali ten įregistruoti medžioklės ploto, negali iš esmės pats medžioti, jo medžioklės plote medžioja kas nori, kada nori, kaip nori visiškai be jo atsiklausimo. Bet dar įdomiau, kad jis netgi negali patekti į medžiotojų klubą, kuriam priskirtas tas medžioklės plotas, kur patenka jo privatus miškas arba žemė. Pagal buvusį įstatymą apskritai nebuvo galimybės, o dabar šiame įstatyme numatoma 100 ha riba. Vadinasi, jeigu žmogus turi 99 ha arba 50 ha žemės ar kad ir 10 ha žemės, jis negali prašyti, kad jį privaloma tvarka priimtų, jeigu jis yra medžiotojas, turi tam teisę, į medžiotojų klubą, kad jis galėtų medžioti. Tai yra visiškas absurdas.
Aš manau, kad tai yra labai šiurkštus konstitucinis žmogaus teisių pažeidimas, žmogaus, kaip privataus ar turinčio privataus turto asmens, pažeidimas. Aš manau, kad mes privalome bet kokius ribojimus nubraukti. Jeigu jau neleidžiame jam susibūrus ten iki 500 ha ar iki, nežinau, 300 ha registruoti medžioklės ploto kaip atskiro, kaip jų medžioklės ploto, tai jau bent numatykime privaloma tvarka, jeigu jis atitinka teisės aktus ir įstatymą, jo įtraukimą į tą medžiotojų klubą, kuris medžioja jo privačiame miške. Be abejonės, medžiotojai tam priešinasi, nes jiems neva čia svetimi žmonės nereikalingi. Aš manau, tai tikrai yra susiję su Konstitucijoje įtvirtinta nuosavybės teise, aš manau, kad mes privalome bet kokius ribojimus čia panaikinti.
PIRMININKAS. Dėkoju. Komiteto nuomonė.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Aš turiu pristatyti tai, dėl ko balsavo komitetas. Pradiniame variante buvo įrašyta, kad ne mažiau kaip 100 ha, tačiau komitete buvo pritarta A. Stancikienės siūlymui.
PIRMININKAS. Dėkoju. Už šią pataisą kalbės P. Saudargas.
P. SAUDARGAS (TS-LKDF). Dėkui, pirmininke. Iš tiesų bendrąja prasme tokia pataisa yra reikalinga, nes tai jau yra minėtas Konstitucijos pažeidimo dalykas. Konstitucijos 22, 23 straipsnių nuostatas mes pažeistume, jeigu visiškai nepaliktume galimybės žemės savininkui, turinčiam medžioklės vienetui priklausančio sklypo arba žemės ūkio paskirties žemės, arba miško žemės… tai iš esmės savininko teisės tikrai būtų pažeidžiamos, visiškai nesudarant jam galimybės įstoti į medžiotojų būrelį.
Bet kitas klausimas, apie tą kalba gerbiamasis komiteto pirmininkas, yra, kokį žemės plotą jis turi. Taigi pagal A. Stancikienės pataisą dabar komitetas apsisprendė, kad plotas yra neribojamas, ankstesnis siūlymas buvo dėl 100 ha, galbūt buvo ir kitų siūlymų: ir dėl 200, ir dėl 50, mes apie tai turime kalbėti. Mes turime kalbėti būtent, kokį įvedame saugiklį, kad nebūtų tuo piktnaudžiaujama, kad aš nusiperku kur nors 5 arus šalia gerų plotų ir patenku į kiekvieną medžiotojų klubą Lietuvoje, nes tai jau būtų piktnaudžiavimas. Bet dėl ploto tai turėtų būti kriterijus, kokį plotą aš turiu, kiek aš turiu tos žemės. Tai iš esmės ar 50, ar 100, čia galime diskutuoti. Čia turėtume, matyt, paprašyti komitetų, galbūt ekspertų paskaičiuoti, kiek Lietuvoje yra tokių savininkų, turinčių medžiotojų bilietą. Taigi čia nekalbama apie visus savininkus. Jis turi turėti visų pirma medžiotojo bilietą, ten žemės, bet klausimas yra, kiek tos žemės. Tai šiame etape aš tiesiog siūlyčiau pritarti komiteto nuomonei, ir judėsime į priekį.
PIRMININKAS. Prieš kalbės B. Bradauskas.
B. BRADAUSKAS (LSDPF). Dėkoju, gerbiamasis pirmininke. Gerbiamasis kolega Pauliau, išsakei gerus argumentus dėl ploto, bet paskui pasiūlei pritarti Aurelijos siūlymui, kuris neriboja, nors ir 1 arą turi, gali įstoti į medžiotojus. Taigi jūs supraskite, kad medžiotojų klubas, Medžiotojų draugija yra savanoriška organizacija, kiekvienas klubas turi savo nuostatus ir sprendžia, ką priimti į stažuotojus, ką priimti į medžiotojus ir panašiai. Dabar dėl kiekvieno aro visi pradės veržtis į klubą. Jūs žinote, kiek klubai išaugs? Jie taps nevaldomi ilgainiui. Bus po kelis šimtus žmonių ir t. t. Tai kaip mes susitvarkysime šį reikalą? Man kyla labai didelių abejonių.
A. Stancikienė save deklaruoja kaip aplinkosaugos specialistę ir gynėją, o siūlo visai atvirkščiai – nori sunaikinti Lietuvos gyvūniją. Aš nežinau, arba jūs, Aurelija, nesuprantate šitų reikalų, arba jūs tada keiskite savo poziciją ir sakykite, kad jūs esate prieš aplinkos apsaugą, tai suprasime, kieno pusėje jūs esate. Aš manau, kad negalima pritarti šiam A. Stancikienės siūlymui. 100 ha yra labai racionalu, komitetas tikrai buvo suradęs labai gerą variantą. Todėl siūlau nepritarti A. Stancikienės siūlymui.
PIRMININKAS. Gerbiamasis kolega, siūlyčiau nesivelti į asmeniškumus. Reikia kalbėti, ar 100 ha gerai, ar blogai. Čia jau komiteto pritarimas, o ponios A. Stancikienės pasiūlymas.
Taigi, kolegos, balsuojame. Kas pritariate A. Stancikienės siūlymui, balsuojate už, kas turite kitokią nuomonę, balsuojate kitaip.
Už – 35, prieš – 32, susilaikė 31. Ko gero, gyvūnai išgelbėti. Pagal B. Bradauską pataisai nepritarta. (Balsai salėje) Nepritarta komiteto nuomonei, o pritarta A. Stancikienės siūlymui. Aš pasakiau taip.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Lieka, kaip buvo projekte.
PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, svarstome dėl 7 straipsnio, dėl originalo 18 straipsnio, Aplinkos apsaugos komiteto teiktus pasiūlymus. Jiems yra pritarta, vietoj „ūkinės paskirties gyvūnams“ įrašyta „ūkiniams gyvūnams“.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Čia Teisės departamento pastaba, manau, nereikia balsuoti dėl jos.
PIRMININKAS. Viskas. Pritariame. Daugiau nieko. Viskas. Ar galime bendru sutarimu, ar reikia balsuoti už šį įstatymą? Dar motyvai? Balsuosime. Supratau. Motyvai bus? Motyvų nematau… Yra. Už – M. Bastys.
M. BASTYS (LSDPF). Aš atsisakau žodžio.
PIRMININKAS. Aš siūlau, kad… Prieš nėra. Taigi balsuojame. Kas pritariate po svarstymo Medžioklės įstatymo šešių straipsnių pakeitimo ir papildymo įstatymo projektui, balsuojate už, kas turite kitokią nuomonę, balsuojate prieš arba susilaikote.
Už balsavo 79, prieš – 2, susilaikė 17. Medžioklės įstatymo kai kurių straipsnių pakeitimo įstatymo projektui pritarta po svarstymo.

10.47 val.
Aplinkos apsaugos rėmimo programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo įstatymo projektas Nr. XP-3145(3) (svarstymas)

Svarstome darbotvarkės 4b kompleksinį klausimą – Aplinkos apsaugos rėmimo programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo įstatymo projektą. Į tribūną vėl kviečiu A. Salamakiną.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Pone pirmininke ir mieli kolegos, čia yra lydintysis variantas, labai trumpas. Komitetas pritarė jam bendru sutarimu.
PIRMININKAS. Gerbiamasis pirmininke, yra jūsų pasiūlymas, kuriam pritarta, ir dvi pataisos. Ar kitokių nuomonių nebus? Galime balsuoti? Matau, kad niekas… (Balsai salėje) Dėl pataisų pasisakančių prieš nėra.
Balsuojame. Kas pritaria Aplinkos apsaugos rėmimo programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo įstatymo projektui su visomis pataisomis?
Už balsavo 92, prieš nėra, susilaikė 2. Aplinkos apsaugos rėmimo programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo įstatymo projektui pritarta po svarstymo.

10.49 val.
Savivaldybių aplinkos apsaugos rėmimo specialiosios programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo ir papildymo įstatymo projektas Nr. XIIP-406 (pateikimas)

 Svarstome darbotvarkės 4c kompleksinį klausimą – Savivaldybių aplinkos apsaugos rėmimo specialiosios programos įstatymo 4 straipsnio pakeitimo ir papildymo įstatymo projektą. Pateikimo stadija. Pranešėjas – A. Salamakinas.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ačiū, gerbiamasis pirmininke. Labai trumpa pataisa. Aplinkos apsaugos komitetas, suderinęs su Aplinkos ministerija, siūlo, kad ūkininkams būtų atlyginta žala, kurios padaro vilkai. Nes iki šiol kompensacija ar žala buvo atlyginama už padarytą žalą kitų gyvūnų, briedžių, elnių ir kitų, bet kažkodėl nebuvo atlyginama vilkų padaroma žala. Todėl komitetas siūlo reglamentuoti įstatymu, kad būtų vilkų padaryta žala atlyginta iš rėmimo fondo, iš to, kurį prieš tai svarstėme.
PIRMININKAS. Dėkoju. Jūsų nori paklausti trys Seimo nariai. Pirmasis klausia A. Dumbrava.
A. DUMBRAVA (TTF). Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, aš norėjau paklausti tokio dalyko. Žinau, kad… Nesu medžiotojas, bet esu girdėjęs, kad jeigu šernai padaro žalą, irgi priklauso atlyginti, bet šernų medžioklė iš esmės prastai ribojama. Kiek žinau, vilkų medžioklė yra ribojama. Čia mes neįtrauksime medžiotojų į tokią kaip ir avantiūrą, jeigu vilkas papjauna ką nors, turėsime atlyginti, nors jų medžioklė yra ribojama? Ar čia yra teisinga?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ne, irgi nėra globaliai, kad visus vilkus reikia iššaudyti, tada nepapjaus avelių. Jų populiacija irgi yra ribojama. Manau, kad šioje salėje neatsiras nė vieno, kuris pasakytų, kad vilkas yra absoliutus kenkėjas. Tai irgi miško gyvūnas ir jis turi rasti vietos gyventi ten, kur gyvena, bet jeigu ūkininkas avelę atvedė, pririšo prie miško, aišku, vilkui užeina noras ją papjauti. Toks yra sutvėrimas. Nemanau, kad… Bet jeigu imtume skaičius, praėjusiais metais buvo apie 200 ūkininkų gyvulių papjauta. Manau, kad yra žala ūkininkui ir ją reikia kompensuoti, bet, be abejonės, pats ūkininkas turi galvoti, kur rišti gyvulį.
PIRMININKAS. Ačiū už išsamų atsakymą. R. Baškienė.
R. BAŠKIENĖ (MSNG). Labai ačiū. Gerbiamasis kolega, jūs sakote, kad mokesčio nedidinsite. Tad ar užteks lėšų, sumokamų į savivaldybės aplinkos apsaugos rėmimo specialiąją programą, ir koks mastas yra tų lėšų, kurių reikės?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Šiuo metu, imant praėjusių metų apžvalgą, daugelis savivaldybių neišnaudoja surinkto fondo lėšų pagal paskirtį arba panaudoja kitam, arba grąžina į Aplinkos ministerijos fondą. Manome, kad tikrai tų pinigų užteks iš to, ką turime dabar, nes vilkų padaryta žala nėra ženkli per visą Respubliką, tik atskiruose rajonuose.
PIRMININKAS. Dėkoju. Klausia V. M. Čigriejienė.
V. M. ČIGRIEJIENĖ (TS-LKDF). Ačiū pirmininkui. Gerbiamasis komiteto pirmininke, sakykite, papildomos lėšos čia bus reikalingos? Ar nereikėtų čia Vyriausybės išvados? Iš kur tos lėšos bus – ar iš biudžeto skiriamos, ar kaip?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ne, nemanau, kad tikrai…
V. M. ČIGRIEJIENĖ (TS-LKDF). Ir kiek maždaug per metus, koks bus nuostolis?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Tikrai nepasakysiu, kiek reikės lėšų, nes neaišku, kiek vilkai papjaus avelių ar kokių veršių. Čia tikrai niekas negali pasakyti, bet tikrai nereikia Vyriausybės išvados, nes įstatymas įsigalios nuo kitų metų sausio 1 d. Kaip sakiau, yra tiksliai paskaičiuota, kad tikrai to fondo lėšų, kurios surenkamos iš sumedžiotų žvėrių, turėtų užtekti.
PIRMININKAS. Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, pirmininkas išsamiai atsakė dėl pateikiamo įstatymo projekto. Ar galime bendru sutarimu pritarti? Galime. Dėkoju. Pritarta.
Pagrindinis – Aplinkos apsaugos komitetas, papildomi – Biudžeto ir finansų ir Kaimo reikalų komitetai. Siūloma svarstyti balandžio 18 d. Nėra kitų pasiūlymų? Sutarta.

10.54 val.
Kino įstatymo 14 straipsnio papildymo ir pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-341(2) (svarstymas)

Svarstome darbotvarkės 1-5 klausimą – Kino įstatymo 14 straipsnio papildymo ir pakeitimo įstatymo projektą. Pranešėja – M. A. Pavilionienė.
M. A. PAVILIONIENĖ (LSDPF). Laba diena. Švietimo, mokslo ir kultūros komitetas tobulino Kino įstatymo 14 straipsnio papildymo projektą ir stilistiškai pataisė projekto formuluotes sukonkretindamas šias frazes: „Į filmus, kurie žymimi simboliais Nr. 7, TP-13, TP-16, vaikus iki 7, 13 ir 16 metų privalo lydėti tėvai arba kiti suaugę asmenys.“
Komitetas taip pat svarstė ir teisininkų nuomonę, kad Kino įstatymo siūlomos pastabos neatitinka Nepilnamečių apsaugos įstatymo nuostatų. Todėl šiuo metu rengiami minėto įstatymo pakeitimai, kurie sutaps su Kino įstatymo siūlomomis pataisomis. Prašau, gerbiamieji kolegos, pritarti Kino įstatymo pakeitimo projektui. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkojame. Dabar bus diskusija. Jūs galite užimti vietą. Užsirašė kalbėti M. Zasčiurinskas.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Gerbiamieji kolegos, kokį šiandien mes dabar svarstome klausimą? Tai yra šeimos politikos, požiūrio į šeimos ateitį klausimas. Truputėlį kažkaip apmaudu, kad labai mažai kas rengiasi dalyvauti svarstant šį klausimą. Visos partijos skelbia pozityvų požiūrį į šeimą. Šeima yra svarbiausia, vaikai yra svarbiausia, vaikai mūsų ateitis ir t. t. Įsiskaitykime, kas siūloma šiame įstatyme. Pagal žiūrovų cenzą nustatomi šie filmų indeksai, taip skamba šis straipsnis, kurio esmė – nukelti ribą to, kas galima, nukelti to, ką vaikas gali matyti. Mes visi žinome psichologinius tyrimus, kad televizija, kinas daro poveikį. Jo efektyvumas yra 84–86 %. Mes žinome kai kuriuos tyrimus, kur aiškiai suskaičiuota, kiek vaikas vidutiniškai per vieną vakarą mato žmogžudysčių. Iš esmės šis skaičius yra šiurpinantis. Per vieną vakarą vaikui rodoma maždaug 120–140 žmogžudysčių, ir tai yra dabar, kai tie vadinamieji N-7 yra dabartiniai. Dabar su šituo įstatymo projektu siūloma nukelti, kad dar daugiau vaikas matytų smurto, patyčių, sekso, prievartavimų, žmogžudysčių ir t. t. Ar mūsų Lietuvos Respublikos Seimo tokia pozicija turi būti? Aš labai abejoju. Kiekvienas Seimo narys, kuris dalyvavo rinkimuose, aš garantuoju, gal aš klystu, beveik visi deklaravo savo pozityvų požiūrį į vaiką ir į šeimą, o štai dabar teikiamas balsuoti klausimas, kuris faktiškai žlugdo vaikų ateitį. Kuo Lietuva pirmauja Europos Sąjungoje ir pasaulyje? Vienas iš tų rodiklių – tai vaikų savižudybių skaičius. Kodėl taip atsitinka? Jungtinėse Amerikos Valstijose (Lietuvoje tokių tyrimų iš esmės nevyko ir nėra teisminių procesų) yra ne viena ir ne dešimt bylų, kurios Aukščiausiajame Teisme jau yra baigtos. Tai yra patvirtinta neginčijamai. Pavyzdžiui, vienas vaikas mokykloje nužudė 16 savo klasės mokinių, tai 1982 m. byla, ir teisme buvo įrodyta, kad vaikas žudė todėl, kad jis žiūrėjo, jis tai matė kino filmuose. Tokių bylų Jungtinėse Amerikos Valstijose yra ne viena. Todėl aš manau, kad šis įstatymo projektas yra ydingas mums, ydingas vaiko vystymuisi, ypač dar ir todėl, kad žinot, kaip veikia informacija. Mes jau suaugę žmonės, mus gal daugiau veikia logika, o vaiko pasąmonę programuoja tai, ką jis mato, tai užsiprogramuoja ateičiai.
Todėl aš, kolegos, siūlau atkreipti dėmesį į tai, kad šis įstatymo projektas yra šeimos politikos vienas iš įrankių, kad tai yra įrankis, kuris gali ir veikia mūsų vaikus. Atkreipkime dėmesį į tai, kad jeigu tie vaikai, būdami vaiko amžiaus, pasikraus tokia negatyvia informacija, daugiau kaip po 15 metų, kai jie bus suaugę žmonės, neabejotinai tai suveiks ir mes visi kentėsime – turėsime dar didesnius smurto proveržius, ne taip, kaip dabar 80 % mokykloje vaikų turi smurto poveikį. Turėsime 120 %, tiek visų vaikų bus smurtaujantys. Todėl, gerbiamieji kolegos, aš kviečiu balsuoti prieš šį įstatymo projektą. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju. Kviečiu R. Tamašunienę į tribūną.
R. TAMAŠUNIENĖ (LLRAF). Gerbiamasis pirmininke, gerbiamieji kolegos, taip pat noriu pareikšti savo nuomonę dėl Kino įstatymo pataisų. Iš tikrųjų indeksavimas pagal žiūrovų amžiaus cenzą yra reikalingas dalykas. Reikalingas pirmiausia tėvams apsisprendžiant, ar vaikui galima žiūrėti šitą filmą, ar ne. Taip pat, manau, pagrindinė jo paskirtis yra apsaugoti mažamečius ir nepilnamečius nuo neigiamo viešosios informacijos poveikio.
Šiomis pataisomis mes praplečiame galimybes mažamečiams nuo mažumės iki 18 metų pakliūti į filmus, kurie neskirti jų amžiui, nes tas TP ženkliukas sudaro galimybę piktnaudžiauti kino teatrams, kino filmų rodytojams, platintojams, kadangi bus siekiama pritraukti kuo daugiau žiūrovų, ir mažametis vaikas, atėjęs nusipirkti bilieto į filmą, kuris nėra tinkamas jo amžiui, paprašęs dėdulės ar tetulės tai padaryti, pakliūtų į kino filmą.
Jeigu mes norime padaryti taip, kad vis dėlto tėvai turėtų galimybę apsispręsti, ar jų vaikams žiūrėti tą filmą, ar ne, vis dėlto reikėtų palikti, kad tik tėvai, o ne kiti suaugę asmenys lydėtų į filmą, kuris nėra skirtas to amžiaus vaikui. Dabar tas 13 TP arba indeksas 16 TP, kur kiti suaugę asmenys, praktiškai nuo 3 metų vaikas, jeigu jis turi palydą, gali pakliūti į kino filmą. Manau, kad aš, kaip mama, nenorėčiau, kad mano kaimynas ar pusseserė vestųsi vaiką į filmą, kuris pagal indeksą daug vyresniems vaikams.
Iš tikrųjų manyčiau, kad reikėtų susilaikyti ir dar kartą Švietimo, mokslo ir kultūros komitetui, vis dėlto atsižvelgiant į šeimos ir vaiko apsaugą nuo neigiamos viešosios informacijos, pamąstyti, ar mes nesuteikiame galimybės nepilnamečiams žiūrėti ne jų amžiui skirtų filmų ir pasiekti tos informacijos. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju. Diskusija baigta. Ar galime bendru sutarimu, ar yra norinčių kalbėti dėl motyvų? (Balsai salėje) Yra. Motyvas už – M. A. Pavilionienė.
M. A. PAVILIONIENĖ (LSDPF). Labai ačiū. Nežinau, kodėl manoma, kad, drausdami vaikams matyti, girdėti, skaityti informaciją, mes išauginsime blogus vaikus. Atvirkščiai – įrodyta, kad kuo daugiau vaikai žino, tuo jie tampa labiau savarankiški ir už save atsakingi. Vaikas šiandien ugdomas ir šeimoje, ir mokykloje, ir tėvai, globėjai, suaugusieji, kurie lydi vaikus į kino teatrus, prisiima atsakomybę už vaikų intelektinę brandą. Juokingai atrodo, kad šis įstatymas arba šitos pataisos tėvus vers prievarta vesti vaikus į kino teatrus. Nenorite – neveskite, apsaugokite, bet pirmiausia uždrauskite Lietuvoje internetą.
Taigi aš visiškai nepritariu tiems Seimo nariams, kurie čia mums kuria tam tikras šmėklas. Aš siūlyčiau jiems pasirūpinti kokybišku vaikų švietimu ir vaikų socialine gerove. Prašau pritarti šioms pataisoms. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju. Prieš kalba J. Razma.
J. RAZMA (TS-LKDF). Gerbiamieji kolegos, aš manau, šiandien galiojančiame įstatyme viskas dėl apribojimų pagal amžių yra išspręsta. Yra indeksai pagal amžių ir tikrai nereikia ieškoti indeksų, kad būtų dar kilstelėta ta kartelė, jeigu jaunuolis ateina filmą žiūrėti su tėvais. Ką ten tie tėvai – ar jie filmo metu ten garsiai aiškins, kaip ką reikia suprasti? Manau, kad iš tikrųjų tai yra tam tikras gudravimas apeiti dabartinį suskirstymą. Siūlau nepritarti, neprigalvoti tų papildomų indeksų. Dabar esanti tvarka, manau, yra visai gera.
PIRMININKAS. Dėkojame. Gerbiamieji kolegos, balsuojame. Kas pritaria Kino įstatymo 14 straipsnio papildymo ir pakeitimo įstatymo projektui, balsuoja už, kas mano kitaip, balsuoja kitaip.
Už – 36, prieš – 22, susilaikė 37. Įstatymo projektui po svarstymo nepritarta. Kokį siūlote sprendimą? (Balsai salėje) Yra du siūlymai: tobulinti ir atmesti. Alternatyvus balsavimas. (Balsai salėje) Grąžinti iniciatoriams tobulinti. (Balsai salėje) Iniciatoriams. Kas už tai, kad grąžintume iniciatoriams tobulinti, balsuoja už, kas siūlo atmesti, balsuoja prieš. Balsuojame.
Už – 44, t. y. tobulinti, prieš – 47, t. y. atmesti. Kino įstatymo 14 straipsnio papildymo ir pakeitimo įstatymo projektas yra atmestas.

11.06 val.
Seimo nutarimo „Dėl pritarimo atleisti Rimvydą Norkų iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų“ projektas Nr. XIIP-410 (pateikimas, svarstymas, priėmimas)

Svarstome darbotvarkės 1-6 klausimą – Seimo nutarimą „Dėl pritarimo atleisti Rimvydą Norkų iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų“. Rasa Svetikaitė, Respublikos Prezidento vyriausioji patarėja.
R. SVETIKAITĖ. Gerbiamasis posėdžio pirmininke, gerbiamieji Seimo nariai!
PIRMININKAS. Gerbiamoji pranešėja, mikrofonus palenkite žemiau, tada garsiau bus! Ačiū.
R. SVETIKAITĖ. Šiandien esu įpareigoja pristatyti jums Respublikos Prezidento dekretą, kuriuo, vadovaujantis Lietuvos Respublikos Konstitucijos 84 straipsnio 11 punktu, 112 straipsnio 3 ir 5 dalimis, Teismų įstatymo 90 straipsnio 1 dalies 4 punktu ir 4 dalimi bei atsižvelgiant į Teisėjų tarybos patarimą, yra teikiama Lietuvos Respublikos Seimui pritarti Rimvydo Norkaus atleidimui iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų.
R. Norkus Lietuvos Respublikos Seimo 2013 m. kovo 28 d. nutarimu yra paskirtas Lietuvos Aukščiausiojo Teismo teisėju. Atsižvelgdami į tai, kad jis šiuo metu eina Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigas, o jo atleidimui yra reikalingas Seimo pritarimas, prašome pritarti R. Norkaus atleidimui iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkojame. Jūsų niekas nenori klausti. Klausimas aiškus. Ar galime pritarti po pateikimo? (Balsai salėje) Galime.
Svarstymo stadija. Ar yra norinčių kalbėti? (Balsai salėje) Nėra. Dėkojame. Ar galime pritarti po svarstymo? Bendru sutarimu pritariame.
Priėmimo stadija. Motyvai už, prieš. Balsavimas bus slaptas, teisingai, bet motyvai ne slapti. Nėra motyvų.
Gerbiamieji kolegos, tada reikia pasitvirtinti slapto balsavimo biuletenį. Tradiciškai jame nurodyta „už“, „prieš“, „susilaikau“. Balsavimas bus, kaip ir numatyta pagal darbotvarkę. Ar galime pritarti slapto balsavimo biuleteniui? (Balsai salėje) Pritariame.
Noriu priminti balsų skaičiavimo grupę: A. Anušauskas (Tėvynės sąjungos-Lietuvos krikščionių demokratų frakcija), S. Dmitrijev (Darbo partijos frakcija), K. Glaveckas (Liberalų sąjūdžio frakcija), E. Jonyla (Lietuvos socialdemokratų partijos frakcija), V. Kamblevičius (frakcija „Tvarka ir teisingumas“), J. Kvetkovskij (Lietuvos lenkų rinkimų akcijos frakcija), A. V. Patackas (frakcija „Drąsos kelias“). Turėkite omenyje, kai paskelbsime balsavimą, tada reikės susirinkti.
Balsavimo pradžia – 11.15 val., pabaiga… (Balsai salėje) Nereikia, čia 15 min. užtenka. Pabaiga 11.35 val. Nuo 11.15 val. iki 11.35 val. (Balsai salėje) Pertrauka. Einame balsuoti.

Pertrauka

11.36 val.
Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo“ projektas Nr. XIIP-399 (pateikimas)

PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, tęsiame posėdį. Siūlyčiau svarstyti 1-8 – Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo“ projektą. P. Naruševičius.
P. NARKEVIČIUS (DPF). Narkevičius.
PIRMININKAS. Atsiprašau, P. Narkevičius.
P. NARKEVIČIUS (DPF). Frakcijos vardu prašome šiuo klausimu pusės valandos pertraukos.
PIRMININKAS. Balsuojame, jeigu yra toks noras.
Pritarta. Už – 51, prieš – 11, susilaikė 5. Pusės valandos pertrauka dėl Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo“.
Yra galimybė pasveikinti mūsų kolegą J. Sabatauską, kuris šventė savo penketukų jubiliejų, kviečiu jį į apačią.
Gerbiamasis Juliau, visų Seimo narių vardu noriu palinkėti tau didelės šlovės ir sėkmės politikoje. (Plojimai)
Gerbiamieji kolegos, kadangi iki 12.00 val. mes turime šiek tiek laiko, norėčiau pakviesti A. Salamakiną, jeigu yra. Rezervinis. Nėra. Z. Žvikienę tikrai mačiau. Gerbiamoji Zita, ar galėtumėte pristatyti rezervinį? Gerai, gerbiamoji Zita, čia yra prašymas vakariniame svarstyti.
Yra peticijos. Minutėlę, surasime.

11.39 val.
Seimo protokolinio nutarimo „Dėl Tomo Lapinsko, Romualdo Mažylio, Tomo Niauronio, Mariaus Rastausko, Dariaus Šilinsko, Mindaugo Urbonavičiaus ir Gintaro Korotkovo peticijos“ priėmimas

Seimo protokolinio nutarimo dėl Tomo Lapinsko, Romualdo Mažylio ir kt. peticijos projektas. Kviečiu į tribūną P. Čimbarą. Labai ačiū.
P. ČIMBARAS (DPF). Gerbiamasis posėdžio pirmininke, gerbiamieji Seimo nariai, vadovaudamasis Peticijų įstatymo ir Seimo peticijų komisijos nuostatais, teikiu išvadą dėl pareiškėjų peticijos. Seimo peticijų komisija šių metų kovo 27 d. posėdyje išnagrinėjo T. Lapinsko, R. Mažylio, T. Niauronio, M. Rastausko, D. Šilinsko, M. Urbonavičiaus ir G. Korotkovo peticiją dėl Lietuvos Respublikos bausmių vykdymo kodekso 157 straipsnio 1 ir 2 dalių pakeitimo. Tai buvo atskiri pareiškėjų kreipimaisi, kuriuos komisija, vadovaudamasi Peticijų įstatymo 9 straipsnio 5 dalimi, sujungė į vieną ir nagrinėjo kaip vieną, nes juose visuose buvo pateiktas lygiai toks pat pasiūlymas – iš Bausmių vykdymo kodekso 157 straipsnio 1 dalies išbraukti žodžius „ir kitos reikšmingos aplinkybės“ arba būtų paaiškina konkrečiai, kokios tos kitos reikšmingos aplinkybės.
Antrojo pareiškėjo pasiūlymo komisija nepripažino peticija, nes jis gali prieštarauti Konstitucijai, todėl jo ir nenagrinėjo. Iš esmės išnagrinėjusi pirmąjį pareiškėjo pasiūlymą, komisija nusprendė jį atmesti. Toks sprendimas buvo priimtas dėl šių motyvų. Pirmiausia teisės aktai gana detaliai nustato, kokius aspektus būtina vertinti nagrinėjant lygtinio paleidimo iš pataisos įstaigos klausimą. Pačiame įstatyme labai detaliai tai išdėstyta. Teisingumo ministerijos pateiktoje nuomonėje, kuri jums yra išdalinta, tos sąlygos yra labai detaliai išvardintos ir išnagrinėtos. Vertinimas atliekamas remiantis mokslo (…) ir adaptuotomis metodikomis. Vertinime aprašoma socialinio tyrimo išvada, kuri pateikiama lygtinio paleidimo iš pataisos įstaigos komisijai.
Ši komisija, įvertinusi išvados turinį, priima motyvuotą sprendimą, ar nuteistasis gali būti laikinai paleistas iš pataisos įstaigos. Komisijos sprendimas kartu su socialinio tyrimo išvada teikiamas teismui, kuris priima nutartį dėl šio sprendimo patvirtinimo. Asmenims, pastebėjusiems subjektų, priimančių sprendimus dėl lygtinio paleidimo iš pataisos įstaigos, veiklos nukrypimus nuo teisinio reguliavimo, Bausmių vykdymo kodeksas nustato galimybę tokius veiksmus apskųsti atitinkamiems subjektams, galintiems priimti kitokį sprendimą, nei buvo priimtas anksčiau. Jums yra išdalintas pavyzdys, kai aukštesnis teismas pakeitė žemesnio teismo nutartį netaikyti lygtinio paleidimo.
Atsižvelgdamas į visa tai, prašau pritarti komisijos išvadai ir priimti Seimo protokolinį sprendimą atmesti pasiūlymą pakeisti Bausmių vykdymo kodekso 157 straipsnį taip, kaip siūlo pareiškėjai.
PIRMININKAS. Dėkojame pirmininkui. Motyvų nėra. Ar galime bendru sutarimu pritarti Peticijos komisijos siūlymui atmesti peticiją? Balsuojame. Kas pritaria komisijos nuomonei, prašau balsuoti už, kas turi kitokią nuomonę, balsuoja kitaip.
Už balsavo 77, prieš nėra, susilaikė 3. Peticijų komisijos sprendimui yra pritarta.
Dabar kviečiu A. Salamakiną. Rezervinis klausimas dėl atliekų. Dėl sesijos darbų programos jūs tikrai galite pasiruošti ir ateiti pranešti. Kodėl vėliau? Čia juk ne medžioklė. Ateikite, aš jums duosiu tekstą.

11.43 val.
Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos Respublikos Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos Respublikos Seimo II (pavasario) sesijos darbų programos“ papildymo“ projektas Nr. XIIP-424 (pateikimas, svarstymas ir priėmimas)

A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ačiū, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Teikiamas Lietuvos Respublikos Seimo nutarimas „Dėl Seimo nutarimo „Dėl Seimo II (pavasario) sesijos darbų programos“ papildymo“. Aplinkos apsaugos komitetas siūlo papildyti programą dviem projektais, tai yra dėl Pakuočių ir atliekų tvarkymo įstatymo 10 straipsnio ir Administracinių teisės pažeidimų kodekso 51 straipsnio pakeitimo įstatymo projekto.
PIRMININKAS. Dėkoju. Jūsų niekas nenori klausti. Ar galime pritarti po pateikimo? Pritariame. Svarstymas. Diskusijoje niekas neužsirašė kalbėti. Ar galime po svarstymo pritarti? Pritariame.
Priėmimo stadija. Gerbiamieji kolegos, du straipsniai. Priimame pastraipsniui. Dėl 1 straipsnio pastabų nėra. Priimame. Dėl 2 straipsnio pastabų nėra. Priimta. Balsuojame dėl Seimo nutarimo „Dėl Seimo nutarimo „Dėl Seimo II (pavasario) sesijos darbų programos“ papildymo“. Vyksta balsavimas.

Šio nutarimo priėmimas

Už balsavo 84, prieš nėra, susilaikė 5. Seimo nutarimas „Dėl Seimo nutarimo „Dėl Seimo II (pavasario) sesijos darbų programos“ papildymo“ priimtas. (Gongas)

11.46 val.
Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymo įstatymo 10 straipsnio pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-411 (pateikimas)

Rezervinis 2b – Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymo įstatymo 10 straipsnio pakeitimo įstatymo projekto pateikimas. Pranešėjas – A. Salamakinas.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Ačiū, gerbiamasis pirmininke. Įstatymo pataisa yra labai trumpa. Nežinau, kodėl mes bandėme aiškintis, bet Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymo įstatyme įsivėlė viena klaida, t. y. rašoma, kad ne mažiau kaip 25 procentai, o pagal įstatymą turėjo būti „25 procentus“. Čia makalynė išėjo, nes įstatymo taikytojai nežino, kaip elgtis, todėl mes patiksliname ir rašome, kad ne 25 procentai, o 25 procentus visų Lietuvos vidaus rinkai teikiančių pakuočių teikiantys gamintojai ir importuotojai. Tai yra labai smulki pataisa, bet ji labai reikalinga dėl šio įstatymo.
PIRMININKAS. Dėkoju. Jūsų klausti niekas nenori. Dėl motyvų? Kalbėti norinčių nėra. Ar galime po pateikimo pritarti Pakuočių ir pakuočių atliekų tvarkymo įstatymo 10 straipsnio pakeitimo įstatymo projektui? Galime. Pritarta. Jau pritarėme, nereikia balsuoti.
Gerbiamieji kolegos, pagrindiniu komitetu siūlomas Aplinkos apsaugos komitetas. Papildomų norinčių nėra. Siūloma svarstyti gegužės 16 d. Per šoninį – A. Salamakinas.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Pirmininke, aš norėčiau truputį anksčiau, nes, kaip sakiau, įstatymo taikymas labai…
PIRMININKAS. Sakykite datą, mes nieko prieš.
A. SALAMAKINAS (LSDPF). Aš manyčiau, kad galima ir balandžio viduryje. Komitetas greitai apsvarstys, nes čia labai paprasta pataisa.
PIRMININKAS. Minutėlę, mes tuoj pažiūrėsime, ką reiškia balandžio vidurys. 25 ar 23 d.?
A. SALAMAKINAS (LSDPF). 23 d.
PIRMININKAS. 23 d. svarstysime. Niekas neprieštarauja? Gerai. 23 d. įrašome svarstymą.

11.49 val.
Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo 2, 10, 49, 56 ir 57 straipsnių pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIIP-317 (pateikimas)

Gerbiamieji kolegos, aš norėčiau pasitarti. Iki 12 val. mes dar turime laiko ir yra pertrauka. Aš siūlau racionaliai ją išnaudoti. Jeigu O. Valiukevičiūtė nieko prieš, ji galėtų pristatyti pirmą popietinės darbotvarkės klausimą. Pranešėja yra. Kolegos, neprieštaraujate? Kviečiu tada į tribūną. Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo 2, 10, 49, 56 ir 57 straipsnių pakeitimo įstatymo projektas. Pateikimo stadija. Pranešėja – O. Valiukevičiūtė.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Gerbiamieji, teikiu įstatymo projektą. Jį pakartotinai teikiu naujos kadencijos Seimui ir tikiuosi jūsų supratimo priimant teisingus sprendimus.
1995 m. Lietuva ratifikavo Jungtinių Tautų Organizacijos priimtą Vaiko teisių konvenciją. Konvencija pabrėžia valstybių dalyvių pareigą imtis visų reikiamų teisinių, administracinių, socialinių ir švietimo priemonių, kad kiekvienas vaikas būtų apgintas nuo įvairiausio pobūdžio fizinio ar psichologinio smurto, įžeidimų ar piktnaudžiavimų, priežiūros nebuvimo ar nerūpestingo elgesio, šiurkštaus elgesio ar išnaudojimo, įskaitant seksualinį piktnaudžiavimą, kuriuos jis gali patirti iš tėvų, teisėtų globėjų ar kurio nors kito jį globojančio asmens.
Jokiais argumentais nepateisinama šiandieninė situacija, kai Lietuva, deklaruojanti pagarbą visuotinai pripažįstamoms žmogaus teisėms, nėra priėmusi įstatymo, uždraudžiančio visų rūšių smurtą prieš vaikus. Jungtinių Tautų Vaiko teisių komitetas ne kartą išreiškė susirūpinimą, kad Lietuvos šeimose ir valstybės institucijose plačiai paplitęs fizinių bausmių taikymas vaikams, ir visuomenė tai toleruoja. Komitetas ne kartą ragino imtis tinkamų teisinių priemonių, kad būtų visiškai uždraustas bet kokių fizinių bausmių taikymas vaikams. Tokie raginimai nuolat skamba ir iš žmogaus teisių ekspertų ir įvairių tarptautinių organizacijų, besirūpinančių vaiko gerovės užtikrinimu, lūpų.
Tačiau tenka pripažinti, jog iki šiol dėmesys vaiko apsaugai nuo bet kokio smurto buvo tik fragmentiškas, o kartais ir reakcingas. Apmaudu, kad mes taip pat čia, Seime, tarsi pasyviai pritariame ir stipriname tokį visuomenės įspūdį, kad smurtas yra neišvengiamas ir yra pati geriausia priemonė auklėti vaikus.
Žmogaus teisių srityje dirbantys ekspertai pabrėžia, jog neužkirtus kelio smurtui prieš vaikus neįmanoma veiksmingai užtikrinti ir kitų vaiko teisių – į išlikimą, į orumą, į sveikatą, į gerovę, į raidą saugioje aplinkoje. Daugybė tyrimų ne kartą įrodė smurto prieš vaikus milžinišką, o kartais ir nepataisomą žalą tiek pačioms smurto aukoms, tiek visuomenei.
Taigi siūlomomis įstatymo pataisomis siūlau atsiliepti į daugkartinius žmogaus teisių gynėjų raginimus ir aiškiai bei nedviprasmiškai įstatymu uždrausti bet kokį smurtą prieš vaikus. Pasitikime Tarptautinę vaikų gynimo dieną įsigaliojančiu geru įstatymu.
PIRMININKAS. Dėkoju. Jūsų nori paklausti daug Seimo narių. Pirmasis klausia R. J. Dagys. Klausimams – 10 min.
R. J. DAGYS (TS-LKDF). Gerbiamoji pranešėja, jūs akcentavote ir konvencijas, ir būtinybę įtvirtinti įstatymus, gerus, kaip jūs ką tik pasakėte. Bet kai mes praėjusį kartą diskutavome, buvo iškelti tie patys klausimai dėl auklėjimo proceso balanso šeimoje, tėvų ir vaikų santykių ta prasme, kad tas įstatymas būtų kompleksinis, realiai būtų realizuojamas ir kartu nesugriautų fundamentalios teisės vaikui gyventi šeimoje, kartu ir tėvų auklėjimo. Tai yra labai platus įstatymas, daugelio įstatymų projektų.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Be abejo.
R. J. DAGYS (TS-LKDF). Jums, kaip teikėjai, tada kaip tik buvo duotas pasiūlymas, kad būtų ne vienos pataisos klausimas, bet kad būtų kompleksinis ir būtų balansas. Dabar aš žiūriu, kad jūs beveik nieko nepataisėte. Ar nepavyko čia, ar gal tada geriau Vyriausybė ateitų su kompleksiniu siūlymu, o ne vienos pataisos tvirtinimu?
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Aš manau, kad pradėkime nuo mažo žingsnelio, kad galėtume pereiti į didelius žingsnius. Labai dėkoju už jūsų vieną frazę, kai jūs kalbate apie fundamentalias žmogaus teises, apie šeimos fundamentalias teises. Aš netikiu, gerbiamasis Rimantai, kad jūs manote, kad fundamentalios teisės yra mušti vaiką, kad jeigu tradicinėje šeimoje kažkada tai buvo daroma, lygiai tas pačias teises reikia taikyti ir XXI a. Aš tiesiog netikiu. Manau, jūs esate tikrai kito mąstymo ir kito intelekto žmogus.
PIRMININKAS. Dėkojame. A. V. Patackas.
A. V. PATACKAS (DKF). Noriu pradėti nuo to, kad tikrai nesu už vaikų baudimą fizinėmis bausmėmis, savo vaikų taip nebaudžiau, manau, kad tai nėra pats geriausias auklėjimo būdas, tačiau tai yra šeimos sritis, kurią mūsų tautoje reguliuoja paprotinė teisė, o valstybė kišasi į šią labai subtilią sritį vis labiau ir labiau. Turi būti nubrėžta riba, kiekvienas etnosas, kiekvienas sociumas pats nustato šią ribą. Ir išvis valstybės kišimasis į šeimos sritį darosi vis intensyvesnis ir agresyvesnis. Laikas nubrėžti ribą, iki kurios negalime leisti pažeisti savo tautos paprotinės teisės. Jūsų pasiūlymas yra ne tik kad perteklinis, bet ir pavojingas.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Aš dėkoju už jūsų nuomonę ir ją labai gerbiu.
PIRMININKAS. Klausia M. Zasčiurinskas.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Dėkoju, gerbiamasis pirmininke. Gerbiamoji kolege, žinoma, aš pritariu jūsų tokiam teiginiui, kad reikia mažais žingsniais pradėti didelę kelionę. Man kelia abejonių tai, ar iš tiesų Lietuvoje yra toks baisus smurtas, kad reikia uždrausti šeimoje bet kokį veiksmą. Aš suprantu, kad jūsų žodžiai geri, kad jūs norite atiduoti duoklę Europai, nes tai yra madinga, aš daug ką suprantu. Mano klausimas toks. Pavyzdžiui, kiekvienoje šeimoje bet kuris tėvas privalo daryti poveikį savo vaikui. Tai yra biologinis dalykas, privalo. Sakykite, ar gali šeimoje tėvai daryti kokį nors kitokį poveikį, o ne psichologinį, nes jūs psichologinį poveikį prilyginate smurtui? Aš netikiu, kad šis įstatymas yra dar vienas šeimos griovimo įrankis. Mano klausimas toks…
PIRMININKAS. Gerbiamasis Zasčiurinskai, minutę susikoncentruokite.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). …ar gali daryti kitokį poveikį negu psichologinį?
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Jūs, gerbiamasis Mečislovai, matyt, neįsiskaitėte. Įstatyme yra tokia frazė, kad tėvai gali drausminti vaikus savo nuožiūra, išskyrus fizinį smurtą. Tai yra parašyta įstatyme. Tai nėra joks šeimos griovimo pavyzdys, kai sakoma, kad psichologinis smurtas taip pat gali būti visoks.
Aš noriu atkreipti dėmesį į dar vieną dalyką. Iš pastarųjų įvykių, kuriuos mes beveik kasdien, kiekvieną savaitę iš žiniasklaidos girdime, matome per televiziją, kas vyksta globėjų šeimose, kas vyksta vaiko globos namuose… Jūs sakote, kad nieko nereikia daryti toliau ginant vaikus?
PIRMININKAS. Ačiū. Klausia M. A. Pavilionienė.
M. A. PAVILIONIENĖ (LSDPF). Labai ačiū. Gerbiamoji kolege, vaiko nemušimo koncepcija Seime aptariama jau kelios kadencijos. Gal galite nurodyti užsienio valstybes, kuriose veikia šitie arba šitas įstatymas? Ačiū.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Ačiū už klausimą. Aš galiu išvardinti visas valstybes, kuriose šitas įstatymas seniai veikia, kur Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencija seniai ratifikuota, bet ir įstatymai sutvarkyti taip, kad būtų vykdomos šios konvencijos nuostatos. Taigi yra Norvegija, Švedija, Suomija, Danija, Olandija, Islandija, Latvija, Ispanija, Vokietija, Austrija, Italija, Ukraina, Kipras, Izraelis, Bulgarija, Rumunija ir kitos.
PIRMININKAS. Dėkojame. Klausia V. M. Čigriejienė.
V. M. ČIGRIEJIENĖ (TS-LKDF). Labai ačiū. Gerbiamoji pranešėja, prašom pasakyti. Norint, kad įstatymas pradėtų veikti, Vyriausybė turėtų parengti teisinę bazę. Kaip jums atrodo, kokius teisės aktus ar kokius nutarimus turėtų parengti, kad jūsų siūlomas įstatymas pradėtų veikti?
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Profesore, reikia sureguliuoti visą teisinę bazę. Mano siūloma įstatymo pataisa yra vienas iš siūlymų sutvarkyti tą teisinę bazę. O kad ją būtina sutvarkyti, tai nurodo 1995 m. Lietuvos ratifikuota Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencija.
PIRMININKAS. Klausia P. Gražulis.
P. GRAŽULIS (TTF). Gerbiamoji pranešėja, norėjau paklausti. Aš esu parodęs iniciatyvą, kad būtų ne Vaiko teisių ir apsaugų… pagrindų įstatymas, o Vaiko pareigų ir vaiko teisių įstatymas. Praėjusioje kadencijoje buvo pavesta Teisės ir teisėtvarkos komitetui, bet Teisės ir teisėtvarkos komitetas tokio įstatymo neparengė. Ar jūs nemanote, ar nereikėtų padaryti pertraukos ir Žmogaus teisių komitetui pavesti parengti Vaiko pareigų ir teisių įstatymą?
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Visi siūlymai, gerbiamasis Petrai, yra puikūs ir galime priimti tokius siūlymus. Aš tik noriu jums pasakyti, kad vaiko teisės ir pareigos yra apibrėžtos ne tik konvencijoje, jos yra apibrėžtos Lietuvos Respublikos Konstitucijos 38 straipsnyje, 41 straipsnyje. Tai yra ir vaikų teisės, ir pareigos. Ir 50 straipsnyje taip pat. Aš nemanau, kad mums dar reikia išradinėti dviratį.
PIRMININKAS. Klausia B. Pauža.
B. PAUŽA (LSDPF). Ačiū, posėdžio pirmininke. Gerbiamoji pranešėja, kad įstatymas veiktų, jūs paminėjote tas valstybes, kur panašūs įstatymai jau priimti, bet kad jis veiktų, be abejo, reikia praktiškų žingsnių. Tie, kurie nenaudoja smurto, tose šeimose ir problemų nebus, tačiau tie, kurie naudos smurtą… Prašom pasakyti, kaip mes suvaldysime šią situaciją? Jūs žinote, mes neseniai priėmėme įstatymą dėl smurto šeimoje, ir matote, kokių problemų yra dėl jo vykdymo. Tas įstatymas beveik neveikia. Sakykite, kaip čia bus šiuo klausimu, kaip sugebėsime suvaldyti, kad tas įstatymas įgautų prasmę ir veiktų realiai? Ačiū.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Labai geras, labai puikus klausimas. Aš niekada nesutikčiau, kad tas Smurto artimoje aplinkoje įstatymas neveikia. Jis veikia dar tik metus. Yra šalių, kuriose tas įstatymas priimtas jau prieš 20 metų. Jų patirtis rodo, kad įstatymas pradėtų gerai veikti, teisingai, neužtenka vien gerų norų. Ypač mūsų atveju taip pat reikia lėšų. Mes tą įstatymą priėmėme praeitoje kadencijoje. Aš tikiu, kad šios kadencijos Vyriausybė dės visas pastangas, kad tas įstatymas veiktų visu pajėgumu, kad institucijos, kurios yra atsakingos, kad tas įstatymas veiktų, parodys visas savo galias, priemones ir skris lėšų, kad tas įstatymas (tai yra skaudus visuomenei reiškinys, kurį tas įstatymas fiksuoja) veiktų visu pajėgumu.
PIRMININKAS. Dėkoju. Paskutinė klausia V. V. Margevičienė. (Balsai salėje) Todėl, kad 10 minučių.
V. V. MARGEVIČIENĖ (TS-LKDF). Dėkoju, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Gerbiamoji kolege, jūs, pristatydama šias įstatymo pataisas, pasakėte, kad smurtas prieš vaikus yra labai paplitęs vaikų globos namuose, šeimynose. Gerbiamoji pranešėja…
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Ir šeimose taip pat.
V. V. MARGEVIČIENĖ (TS-LKDF). Aš suprantu, bet, pavyzdžiui, yra valstybinės globos įstaigos. Jeigu jūs turite ir žinote tokių atvejų, kad prieš vaikus yra smurtaujama, aš nežinau, tam mūsų valstybėje yra įstatymas, yra Administracinių teisių pažeidimų kodeksas. Gal jūs žinote, ar nors vienas vadovas ar darbuotojai tų vaikų globos namų buvo nubausti už tai? Aš tokių atvejų nežinau.
O. VALIUKEVIČIŪTĖ (TTF). Aš tiesiog netikiu, kad jūs nežinote, nes pilna spauda ir pilna žiniasklaida. Be to, mes, įstatymų teikėjai, nesame seklių biuras. Bet kiek yra smurto latentinių atvejų, man atrodo, kad šitas reiškinys taip pat yra gajus.
PIRMININKAS. Dėkojame pranešėjai. Motyvai už – D. Kuodytė.
D. KUODYTĖ (LSF). Gerbiamieji kolegos, pirmiausia norėčiau padėkoti kolegei O. Valiukevičiūtei, kuri iš tiesų jau antrą kadenciją stengiasi, kad šitas įstatymas, toks reikalingas įstatymas, arba įstatymo pataisos, būtų priimtos.
Tai, ką mes matome kiekvieną dieną, skaitome mūsų žiniasklaidoje, yra pasibaisėtina. Žinoma, vienas įstatymas nieko nepakeis iš esmės, tačiau aš labai tikiu, kad tai taps geru pretekstu visiems gerokai padirbėti, kad to smurto prieš vaikus mūsų visuomenėje tolydžio mažėtų. Aišku, tam turi būti priimti įstatymai, kuriamos socialinės paslaugos disfunkcinėms šeimoms. Visiškai nesuprantamos kalbos apie tai, kad toks įstatymas galėtų kaip nors pakenkti šeimai, kad tai yra, sakykim, kišamasi į šeimos gyvenimą. Negali būti jokio privatumo, jeigu šeimose, disfunkcinėse šeimose, kurios jau vargiai ar gali būti laikomos šeimomis, taikomas smurtas prieš vaikus. Siūlau pritarti.
PIRMININKAS. Prieš kalbės A. Stancikienė.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Labai gaila, čia man dabar tas einantis laikas užstoja įstatymo pačią pataisą, kas yra įvardijama kaip smurtas prieš vaikus, – tai visos fizinės bausmės, visokios kitokios, žeminimo, išnaudojimo, emocinio žeminimo priemonės. Dabar, įsivaizduokite, vaiko tėvai nebegalės pastatyti į kampą, paskirti, pavyzdžiui, septyniolikmečiui, kuris elgiasi pakankamai nesuderinamai su šeimos moralinėmis vertybėmis, ir, pavyzdžiui, su padorumu, paskirti namų arešto, neleisti prie kompiuterio arba liepti sutvarkyti namus. Bus galima traktuoti, kad vaikas jau yra išnaudojamas, nes yra tokios abstrakčios frazės, kad iš esmės viską, bet kokį veiksmą, kuris taikomas šeimoje, normaliai auginant ir auklėjant vaikus padoriais piliečiais, iš esmės bus galima laikyti, kad tai yra šito įstatymo pažeidimai.
Antras dalykas. Kaip mes nustatysime, ar yra pažeidžiamas įstatymas, ar ne. Vaikai bus skatinami bėgti į mokyklas pas socialinius darbuotojus, kas, beje, vyksta ir dabar, vaikai skatinami skųsti savo tėvus, tuos, kurie turi rūpintis jų išauklėjimu, kurie iš esmės ir ekonomiškai, ir dvasiškai, ir visaip yra atsakingi už tai, kad vaikas išaugtų doru piliečiu. Jie turės skųsti savo tėvus. Kas patikrins, ar tiesa, ar netiesa? Kas imsis to vaidmens? O tie tėvai bus valkiojami kur nors, įstatymo nustatyta tvarka baudžiami. Ir noriu pasakyti, kad įstatymas, kuris turėtų būti taikomas, aš suprantu, asocialioms šeimoms, kur iš esmės yra smurtas ir fizinės bausmės ir tie vaikai yra kankinami, jis tų asocialių šeimų nepasieks, nes tie vaikai tikrai nei pasiskųs, nei bus baudžiami tie alkoholikai ir t. t. Iš esmės jis bus skirtas doroms šeimoms. Aš manau, tai yra šeimos naikinimo pradžia, šeimos, kaip instituto, naikinimo pradžia. Kas tada užsiims tų vaikų auklėjimu?
PIRMININKAS. Gerbiamoji kolege, laikas!
A. STANCIKIENĖ (DKF). Ar bus taip, kaip Amerikoje, kai ateina su šautuvu ir iššaudo pusę klasės?
PIRMININKAS. Ačiū. Supratome, kad susitarti nepavyks, todėl balsuojame. Kas pritaria Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo penkių straipsnių pakeitimo įstatymo projektui, balsuoja už, kas turi kitokią nuomonę, balsuoja kitaip.
Už balsavo 57, prieš – 7, susilaikė 41. Vaiko teisių apsaugos pagrindų įstatymo penkių straipsnių pakeitimo įstatymo projektui pritarta po pateikimo.
Pagrindiniu komitetu siūlomas Socialinių reikalų ir darbo komitetas, papildomais – Teisės ir teisėtvarkos komitetas ir Žmogaus teisių komitetas. Siūloma svarstyti gegužės 21 d. Ar galime sutarti? Sutariame. Ačiū.

12.09 val.
Seimo nutarimo „Dėl pritarimo atleisti Rimvydą Norkų iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų“ projektas Nr. XIIP-410 (priėmimo tęsinys)

Gerbiamieji kolegos, leiskite jums perskaityti balsų skaičiavimo protokolą dėl Seimo nutarimo „Dėl pritarimo atleisti Rimvydą Norkų iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų“.

Šio nutarimo priėmimas

Iš viso išduota 111 biuletenių, rasta 111 biuletenių: galiojančių – 102, negaliojančių – 9. Už balsavo 100, susilaikė 2. Pasirašė skaičiavimo grupės pirmininkas. Nutarimas „Dėl pritarimo atleisti Rimvydą Norkų iš Lietuvos apeliacinio teismo teisėjo pareigų“ yra priimtas. (Gongas)
Gerbiamieji kolegos, aš turėčiau pasitarti, nes praėjo pusvalandis po skelbtos… Minutėlę! Aš ir noriu pasakyti, neskubėkite, viskas gerai. Atėjo laikas svarstyti Seimo rezoliuciją dėl sutikimo. Todėl noriu atsiklausti jūsų nuomonės. Ar mes svarstome darbotvarkės klausimą pagal laiką, kuris yra? Pagal laiką. Gerai.

12.10 val.
Seimo rezoliucijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“ projektas Nr. XIIP-409 (pateikimas ir svarstymas)

Svarstome darbotvarkės 1-7 klausimą – Seimo rezoliucijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“ projektas. Pranešėjas – V. Saulis, laikinoji tyrimo komisija.
V. SAULIS (LSDPF). Gerbiamasis posėdžio pirmininke, gerbiamieji kolegos, mano pranešimas bus labai trumpas.
Aš teikiu Seimo rezoliucijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“ projektą.
Lietuvos Respublikos Seimas, vadovaudamasis Lietuvos Respublikos Konstitucijos 62 straipsnio 2 dalimi, Seimo statuto 22 ir 23 straipsniais ir atsižvelgdamas į Lietuvos Respublikos generalinio prokuroro teikimą, Seimo laikinosios tyrimo komisijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“ 2013 m. kovo 28 d. pažyma sutinka, kad Seimo narė N. Venckienė būtų patraukta baudžiamojon atsakomybėn, suimta ar kitaip suvaržyta jos laisvė“. Rezoliucija įsigalioja nuo jos priėmimo. Šį rezoliucijos projektą teikiu vadovaudamasis jau mano minėto Seimo laikinosios tyrimo komisijos 2013 m. kovo 28 d. nutarimu.
Kartu naudodamasis proga noriu padėkoti visiems komisijos nariams už tikrai atsakingą požiūrį į savo darbą ir išsakytas posėdžių metu mintis, kurios, manau, pravers ir ateityje panašių ar kitokių komisijų darbe. Ačiū.
PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, dėkoju. Aš norėčiau priminti. Matau, čia užsirašę labai daug, 23 straipsnio 6 dalį, kurioje parašyta: „Svarstant šį klausimą, taip pat pateikiant rezoliucijos projektą, apsiribojama tik teikime nurodytų faktų interpretavimu, vertinimu arba patikslinimu. Diskusijoje dėl rezoliucijos projekto dalyvauja komisijos pranešėjas, Seimo narys, kurio klausimas sprendžiamas, ar kitas jo įgaliotas Seimo narys ir ne daugiau kaip po du Seimo narius, pasisakančius už ir prieš.“ Po to, jeigu bus šita procedūra, keturi, ir tada vyks balsavimas. Todėl klausimų nebus.
Kviečiu į tribūną, kadangi N. Venckienės nėra, jos įgaliotą asmenį J. Varkalą. Prašau dėl vedimo tvarkos.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Gerbiamasis pirmininke, aš dėl vedimo tvarkos. Visais laikais Seime, išskyrus tuo atveju, kai buvo svarstomi Darbo partijos visi klausimai, ir pagal Statutą to, kas padaro pranešimą, Seimo nariai turi teisę paklausti. Dabar yra užsirašę Seimo nariai pateikti klausimus tiek pranešėjui, tiek kolegei N. Venckienei. Atkreipiu dėmesį, kad tik vieną kartą, kai buvo svarstomas Darbo partijos narių klausimas, tada kažkaip čia Seimas taip sumanipuliavo, kad Seimo nariams buvo uždrausta klausti. Todėl aš prašau jūsų vykdyti tuos reikalavimus, kurie yra parašyti Statute. Statute aiškiai parašyta, kad Seimo nariai turi teisę pareiškėjui pateikti klausimus.
PIRMININKAS. Mečislovai, dar kartą. Aš ką tik perskaičiau Statuto 6 dalį, ir niekas čia nieko nemakliavoja. Tai, kas parašyta Statute, tai yra mūsų dokumentas. Yra galimas balsavimas – darome klausimų ir atsakymų vakarą ar nedarome. Bet tai, ką jūs šnekate, Statute neparašyta.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Ten yra kitas…
PIRMININKAS. Gerai. Nesivelkime į diskusiją, išjungiu mikrofoną. Reikia balsuoti. Jeigu Seimas pritars, aš labai atsiprašau pono J. Varkalos, jeigu bus noras klausti, tai tada nesivelsime į nereikalingas diskusijas.
Dabar aš formuluoju klausimą. Kas pritaria, kad būtų leidžiama klausti pranešėją, balsuoja už, kas mano kitaip, balsuoja kitaip.
Už balsavo 33, prieš – 29, susilaikė 47. Klausinėjama nebus, Seimas priėmė tokį sprendimą, todėl suteikiu žodį J. Varkalai. Prašau.
J. VARKALA (DKF). Dėkoju. Gerbiamasis Lietuvos Respublikos Seime, esu įgaliotas perskaityti Seimo narės N. Venckienės apsigynimo kalbą.
„Šiandien aš, Neringa Venckienė, stoviu prieš jus tarsi visų aukščiausiąjį teismą, aukštesnį už Aukščiausiąjį, Konstitucinį ar Strasbūro teismus. Stoviu prieš teisėjus, kurie nėra teisėjai, tačiau užsidegę arba mane nuteisti, arba paleisti.
Tai, kas čia vyksta, jau yra teismas. Jūs tik manote, kad susirinkote balsuoti dėl mano neliečiamybės. Išties jūs atėjote teisti žmogaus. Kai kurie vieną kartą jau padarė po šešių laikinosios komisijos posėdžių, 12 sekundžių iškarpos iš filmo apie brutalią, tik antidemokratinei valstybei būdingą specialiųjų pajėgų 240 ginkluotų ir šalmuotų smogikų akciją. Taigi sugriautos pedofilijos bylos įvykių tęstinumas jau antrą kartą persikėlė į Seimą.
Seimas – tai vieta, kurioje duodama priesaika, pasižadama dirbti tiesai, žmogui ir tėvynei, saugoti ir ginti piliečių teises ir laisves. Aš, penktus metus kovojusi už tiesą, mažamečio vaiko teisę į saugią ateitį, esu čia, kur man akivaizdžiai keliama kvazibyla, kurios tikslas – painioti, klaidinti žmones, nukreipti ir teisėsaugą, ir visuomenę nuo brutaliausio nusikaltimo tyrimo ir neabejotinai pašalinti, priverstinai užčiaupti visus, kurie siekia tiesos.
Teisiant Seime Seimo narį, kodeksų nereikia – yra tik politinės linijos, simpatijos, antipatijos, dar išankstinis nusistatymas, kuriam nereikia nei faktų, nei įrodymų, nei liudininkų. Pakaks ir gandų iš bulvarinių laidelių, spaudos leidinių. Kai kuriems šioje salėje esantiems teisėjams galbūt autoritetas yra net anoniminiai interneto komentatoriai.
Ar kiekvienas iš jūsų buvote kada nors apkaltintas net dėl smulkmenos, kad ir vaikystėje? Jei taip, prisiminkite tą akimirką. Jei buvote apkaltintas nekaltai, prisiminkite ypač ryškiai. Tada suprasite, kaip dabar aš jaučiuosi. Aš suprantu, kad manęs šiuo metu nesiklauso tie, kurie žinojo, kaip balsuoti N. Venckienės klausimu dar net nesudarius Seimo laikinosios komisijos tirti mūšiui mano namuose su tokiais liaunais ir pažeidžiamais Lietuvos policininkais. Aš žinau, kad galbūt net pusė Seimo salės negirdi šių žodžių.
Dabar dėl konkrečių kaltinimų. Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 232 straipsnis. Nors Lietuvos Respublikos Konstitucijos 31 straipsnio 5 dalis, kurią, tikiuosi, žino generalinis prokuroras, aiškiai numato, jog niekas negali būti baudžiamas už tą patį nusikaltimą antrą kartą, vertinant tą generalinio prokuroro rašto dalį, kurioje prašoma leisti patraukti mane baudžiamojon atsakomybėn už tariamą nusikalstamos veikos, numatytos Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 232 straipsnyje, padarymą 2010 m. lapkričio 17 d., akivaizdu, kad tai generaliniam prokurorui nė motais, siekiant bet kokia kaina su manimi susidoroti. Reikšdamas tokį prašymą generalinis prokuroras turbūt pamiršo, jog būtent jis, net neišsiaiškinęs, atsakydama į kokį klausimą išsakiau rašte nurodytą teiginį: „Čia ne pabaiga, aš netylėsiu ir tuo niekas nesibaigs. Jūs matysit, praeis 2–5 metai ir viskas išlys. Tegul jie negalvoja, kad jie dabar užgesino viską, būdami korumpuoti kyšininkai ir iškrypėlių klaną dengdami. Čia taip nebus.“, ištraukęs vieną sakinį iš viso mano pasisakymo konteksto, informavo Teismų tarybą apie tariamai netinkamą mano elgesį. Ji iškėlė man drausmės bylą, o Teisėjų garbės teismas, net neišreikalavęs nurodyto įrašo originalo, taip pat net nebandęs išsiaiškinti, į kokį konkretų ir kieno užduotą klausimą išsakiau paminėtą teiginį, 2011 m. gruodžio 23 d. paskyrė man drausminę nuobaudą – griežtą papeikimą.
Šiuo atveju atkreiptinas dėmesys ir į Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimą byloje „Franz Fischer prieš Australiją“ (pareiškimo Nr. 37950/97), kuriuo Teismas priminė, kad Konvencijos protokolo Nr. 74 straipsnis neapsiriboja teise būti nubaustam du kartus, bet atima ir teisę nebūti persekiojamam du kartus. Šioje byloje Europos Žmogaus Teisių Teismas išaiškino, jog valstybės narės yra laisvos nustatyti, už kurį iš teisės pažeidimų turi būti persekiojama, ir nurodė, kad asmuo negali būti baudžiamas ir (ar) persekiojamas už tuos pačius esminius elementus turinčius teisės pažeidimus, kas šiuo atveju yra daroma mano atžvilgiu.
Atsiprašau. Jaučiuosi kaip dykumoj.
Šiuo atveju noriu atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 232 straipsnis numato baudžiamąją atsakomybę tam, kas viešai veiksmu, žodžiu ar raštu užgauliai pažemino teisingumą vykdančius teismą ar teisėją dėl jų veiklos. Ši nusikalstama veika gali būti padaroma tik tiesiogine tyčia, o tai reiškia, jog asmuo, turėdamas konkretų tikslą pažeminti teisingumą vykdantį teismą ar teisėją dėl jų veiklos, atlieka viešus veiksmus arba žodžiu, arba raštu užgauliai juos pažemina.
Nei duodama interviu visuomenės informavimo priemonių atstovams Panevėžio miesto apylinkės teisme 2010 m. lapkričio 17 d., nei prieš tai, nei po to ne tik kad neturėjau tikslo pažeminti Panevėžio miesto apylinkės teismą ar šio teismo teisėjus V. Krikščiūną, D. Gadliauskienę ir R. Bilevičienę dėl jų veiklos, bet jų nei veiksmais, nei žodžiu, nei raštu užgauliai nežeminau. Nurodytas mano pasisakymas, paėmus tik vieną sakinį iš viso mano kelių minčių pasakymo, su Panevėžio miesto apylinkės teismu siejamas vien dėl to, kad nurodytą interviu daviau būtent šio teismo patalpose, visiškai nevertinant to fakto, jog su žurnalistais kalbėjau apie visą mano dukterėčios seksualinio išnaudojimo tyrimo eigą, tiksliau tariant, jos netyrimą, bet ne apie Panevėžio miesto apylinkės teismą ar tuo labiau konkrečius jo teisėjus.
Viską užgesinti apylinkės teismo teisėjai neturėjo jokių galimybių. Nei iš konteksto paimtoje mano pasisakymo dalyje, nei visame duotame interviu nėra jokios kalbos ne tik apie Panevėžio miesto apylinkės teismą ar tuo labiau konkrečius jo teisėjus, bet ir apskritai apie Lietuvos teisinę sistemą ar apie teisėjų bendruomenę. Vienintelė nurodyta aplinkybė, kuri leidžia teigti, kad nurodytas teiginys skirtas 2010 m. lapkričio 17 d. nutartį priėmusiems teisėjams, yra tai, kad mano interviu buvo duotas po nurodytos nutarties paskelbimo, t. y. teismo patalpose, nesigilinant į kitas pokalbio su žurnalistais detales. Iš konteksto ištraukta mano interviu dalis akivaizdžiai prieštarauja visam pokalbio (interviu) turiniui. Svarbu ir tai, jog Seimo narys, konservatorius M. Adomėnas Konstitucinį Teismą pavadino chunta, tačiau ikiteisminio tyrimo nesulaukė, o dabar drąsiai kėlė ranką dėl siūlymo naikinti mano teisinę neliečiamybę.
Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 245 straipsnis. 2012 m. gegužės 23 d. generalinio prokuroro rašte man inkriminuojama nusikalstama veikla siejama su teismo sprendimo nevykdymu. Šiuo atveju atkreipiu jūsų dėmesį į tai, kad Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 245 straipsnis numato atsakomybę tam, kas piktybiškai ir tyčia nevykdo teismo sprendimo, nesusijusio su bausmėmis. Tokiu būdu atsakomybė numatyta ne už antstolio patvarkymų ar vaiko teisių apsaugos tarnybų sprendimų, bet už teismo sprendimo, nesusijusio su bausmėmis, nevykdymą.
2011 m. gruodžio 16 d. Kėdainių rajono apylinkės teismo rezoliucinėje dalyje nurodyta, jog teismas nusprendžia sprendimo dalį dėl vaiko gyvenamosios vietos nustatymo, įpareigojimo perduoti vaiką bei laikinųjų apsaugos priemonių panaikinimo nukreipti vykdyti skubiai, nustatant sprendimo vykdymo terminą ir tvarką nuo sprendimo priėmimo dienos. Kasdien rengiami L. Stankūnaitės ir mergaitės susitikimai, kurių trukmė kaskart ilginama viena valanda, pradedant nuo antros valandos, atsiprašau, nuo dviejų valandų trukmės susitikimų, iki bus pasiekta šešių valandų trukmė.
Taigi vykdant nurodyto teismo sprendimų rezoliucinę dalį pirmiausia turėjo būti pasiektas maksimalus mano globotinės D. Kedytės ir jos biologinės motinos bendravimas, o tik po to sprendžiamas mergaitės perdavimo klausimas. Šiuo atveju akivaizdu, kad prašoma Seimo leisti patraukti mane baudžiamojon atsakomybėn už tariamą teismo sprendimo nevykdymą puikiai suprantant, kad įvykdyti jo nenaudodama fizinės prievartos, apgaulės prieš savo globotinę aš neturėjau jokios galimybės.
Nors Seimui pateiktame generalinio prokuroro prašyme išvardyta nemažai antstolio patvarkymų, kuriais tariamai esu įpareigojama bet kokia kaina pristatyti mažametę savo globotinę į antstolės nurodytą vietą, raštą pateikęs generalinis prokuroras tikriausiai pamiršo, jog per visą šį laikotarpį nuo 2010 m. gruodžio 16 d. Kėdainių rajono apylinkės teismo sprendimo paskelbimo iki šios dienos nei iš antstolio, nei iš Kauno miesto ar Kauno rajono vaiko teisių apsaugos skyrių, nei iš vaiko teisių apsaugos kontrolierės E. Žiobienės, nei iš Antstolių rūmų, nei iš jokių institucijų nesu gavusi jokių išaiškinimų, kaip turėčiau vykdyti nurodytą teismo sprendimą, nenaudodama fizinės prievartos mažametės globotinės atžvilgiu, jeigu ji gera valia atsisako vykti gyventi pas savo motiną, kas užfiksuota V. Zubino 2012 m. sausio 9 d. surašytame faktinių aplinkybių konstatavimo protokole, kadangi jos draugai mergaitei į burną kiša savo „sysalus“. Gal gerbiamasis generalinis prokuroras ir antstolė S. Vaicekauskienė mano, kad aš savo globotinei turėjau aiškinti, jog suaugusių vyrų „sysalų“ kišimas jai į burną galimai matant jos biologinei motinai ir „natūralių kremų naudojimas“ yra labai sveika jos sveikatai, dėl ko ji turėtų be galo džiaugtis, turėdama galimybę sugrįžti į tokią aplinką?
Šiuo atveju noriu atkreipti jūsų dėmesį į tai, kad paskelbus 2011 m. gruodžio 16 d. Kėdainių rajono apylinkės teismo sprendimą, kaip jis turi būti vykdomas, to nesuprato net jį įsipareigojusi įvykdyti antstolė S. Vaicekauskienė, kuri kreipėsi į teismą dėl sprendimo išaiškinimo. Būtent aiškindamas, kaip turi būti įvykdytas nurodytas teismo sprendimas, Kėdainių rajono apylinkės teismas 2012 m. kovo 22 d. nutartimi išaiškino, jog prievarta gali būti naudojama ne prieš vaiką, o pašalinant kliūtis sprendimui įvykdyti. (Civilinio proceso kodekso 764 straipsnis, 4 dalis.)
Taigi vykdant teismo sprendimą fizinė prievarta mano mažametės nukentėjusios globotinės atžvilgiu negalėjo būti taikoma. Tokia išimtis nenumatyta ir man, t. y. jos globėjai. Tai pabrėžiu, pakartoju viešai du kartus.
Gal generalinis prokuroras šiandien man gali paaiškinti, kaip aš turėjau vykdyti nurodytą teismo sprendimą, nenaudodama fizinės prievartos savo globotinės atžvilgiu, ir kas man buvo išaiškinęs tokią sprendimo įvykdymo tvarką? Galiu tik apgailestauti, kad savo prašyme, adresuotame Seimui, generalinis prokuroras teigia, kad jis turi pakankamai duomenų, leidžiančių teigti, kad aš trukdžiau savo globotinei D. Kedytei bendrauti su jos motina mergaitės gyvenamojoje vietoje, t. y. savo namuose. Tokius įrodymus generalinis prokuroras gali būti gavęs tik iš valstybės saugomos vertybės L. Stankūnaitės. Tokia generalinio prokuroro pozicija tik dar kartą patvirtina tariamą nurodytų tyrimų išsamumą ir išduoda tikrąjį kreipimosi į Seimą tikslą.
Noriu atkreipti dėmesį ir į aplinkybes, kad pati L. Stankūnaitė vengė bendrauti su mažamete. 2012 m. sausio mėn. L. Stankūnaitė nė karto neatvyko susitikti su mažamete dukra, 2012 m. vasario 19 d. – 2 val., 2012 m. kovo 22 d., prieš pirmąjį mergaitės grobimą, 2012 m. kovo 23 d., t. y. pirmą kartą, kai mažametė buvo prievarta grobiama ir paskutinį kartą – 2012 m. gegužės 17 d., tai yra mažametės pagrobimo prievarta dieną.
Nepavyko L. Stankūnaitei ir SKYPE pagalba bendrauti su mažamete. Pati susipykusi su savo dukra daugiau internetu L. Stankūnaitė su ja nebendravo. Taigi iš esmės L. Stankūnaitė, penkis mėnesius nebendravusi su mažamete, ją prievarta su advokatu G. Černiausku pagrobė, antstolei, vaiko teisių apsaugos darbuotojams, psichologei ir policijos pareigūnams sudarius sąlygas L. Stankūnaitei ir G. Černiauskui naudoti prievartą mažametės ir mano, jos globėjos, N. Venckienės, atžvilgiu.
Be to, generalinio prokuroro pateiktame rašte esu kaltinama ir tuo, kad 2012 m. gegužės 17 d. nuo 6 iki 7 val. name, esančiame Kauno rajone, Teleičių kaime, Klonio g. 5, žinodama, kad antstolė S. Vaicekauskienė atvyko vykdyti Kėdainių rajono apylinkės teismo 2011 m. gruodžio 16 d. sprendimą dėl D. Kedytės perdavimo jos motinai L. Stankūnaitei, antstolei S. Vaicekauskienei paskelbus apie atvykimo tikslą ir teisėtų jos nurodymų nevykdymo pasekmes, su kitais asmenimis trukdžiau antstolei vykdyti teismo sprendimą: sąmoningai neįleidau antstolės į D. Kedytės gyvenamąją vietą, turėdama vaiko globėjos statusą, piktnaudžiavau vaiko atstovo teisėmis psichiškai gniuždydama vaiką – pastačiau vaiką minėtoje gyvenamojoje patalpoje prie lango, nurodžius antstolei netraumuoti vaiko ir nuvesti nuo lango, nevykdžiau šio teisėto reikalavimo ir, kol antstolė nenurodė policijos pareigūnams šalinti kliūtis sprendimui vykdyti, verčiau vaiką stebėti kieme susirinkusių asmenų ir kliūčių šalinimo veiksmus, techninių priemonių naudojimą atidarant duris. Pagal antstolės S. Vaicekauskienės nurodymą pašalinus patekti į nurodytas patalpas kliūtis, aš su toje patalpoje buvusiais asmenimis atsisakiau vykdyti teisėtą antstolės nurodymą perduoti vaiką motinai, dėl to policijos pareigūnai pašalino kliūtis vykdyti teismo sprendimą: iš patalpų išvedė pašalinius asmenis, o policijos pareigūnai M. Gušauskas ir E. Stašinskis vaiko perdavimo motinai L. Stankūnaitei metu laikė mano, besipriešinančios vykdyti antstolės nurodymus, rankas.
Pabrėžiu, jog ne aš, o pati mažametė mergaitė reikalavo neįleisti antstolės į namą, priėjusi prie lango rėkė antstolei: „Ragana, eik iš čia!“ Mergaitė liepė man atsisėsti ant kėdės ir atsisėdusi man ant kelių apsikabino kaklą. Kai antstolė su pareigūnais įsiveržė į namą, mergaitė verkė ir šaukė, kad neis su L. Stankūnaite. Niekas iš buvusių kambaryje, nei antstolė, nei vaiko teisių apsaugos darbuotojos, nei psichologė, nei policijos pareigūnai, nesutrukdė L. Stankūnaitei ir G. Černiauskui naudoti fizinę prievartą vaiko atžvilgiu.
Generaliniam prokurorui D. Valiui žinoma ši aplinkybė, jog antstolei S. Vaicekauskienei 2012 m. kovo 23 d. vykdant Kėdainių rajono apylinkės teismo sprendimą ir bandant mažametę perduoti išieškotojai L. Stankūnaitei mergaitė patyrė didelį stresą, po kurio pasikeitė jos psichinė būsena ir elgesys. Medicinos dokumentų išrašas, išduotas viešosios įstaigos Kauno centro poliklinikos 2012 m. gegužės 7 d., patvirtina, kad mergaitės psichikos būklė pakito po 2012 m. kovo 23 d. (antstolės S. Vaicekauskienės organizuoto vaiko perdavimo) patirtos fizinės ir emocinės prievartos, netikėtai bandant jėga paimti iš globėjos ir senelių namų, kuriuose vaikas augo kelerius metus. Mergaitė aktyviai priešinosi, klykė. Fizinė prievarta buvo taikyta ir prieš svarbius pacientei asmenis. Simptomai išryškėjo per porą savaičių nuo traumuojančio įvykio ir tebesitęsia, praėjus pusantro mėnesio po jo. Mergaitė tapo nerimastingesnė, baimingesnė, stebimos ūmios baimės reakcijos, kai mergaitė sustingsta, įsitempia, pradeda baimingai dairytis įtarusi, kad ateina svetimi žmonės. Patirta psichinė trauma įkyriai kartojasi baisiuose sapnuose, kuriuose vaiką bando paimti apsauginis. Mergaitė vengia kalbėti apie traumuojančią situaciją, verčiau sutinka parašyti. Pacientė vengia situacijų, susijusių su įvykiu. Aukščiau išdėstyti duomenys leidžia diagnozuoti F 43.1 (potrauminio streso sutrikimas). Gydytojai rekomendavo griežtai vengti traumuojančių situacijų, ryškesnio aplinkos, prižiūrinčių žmonių pasikeitimo, nurodė, kad kategoriškai neleistinas fizinės, emocinės prievartos naudojimas.
Šis medicininis dokumentas antstolei S. Vaicekauskienei buvo įteiktas 2012 m. gegužės 15 d. Taigi ji apskritai negalėjo 2012 m. gegužės 17 d. vykdyti teismo sprendimo.
Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 286 straipsnis. Generalinio prokuroro Seimui pateiktame rašte aš esu kaltinama tariamai padariusi ir dar vieną nusikalstamą veiką, numatytą Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 286 straipsnyje, tai yra pasipriešinusi valstybės tarnautojui ar viešojo administravimo funkcijas atliekančiam asmeniui. O konkrečiau, sumušusi pasaulio sambo vicečempioną M. Gušauską. Pirmą kartą kreipiantis į Seimą, sambo vicečempionas, praėjus daugiau nei mėnesiui po 2012 m. gegužės 17 d. įvykių, jokių sužalojimų nenustatė ir jokių įrodymų nepateikė. Labai keista, kad šiuo metu sužalojimai jau nustatyti. Policijos pareigūnas akivaizdžiai neteisėtai mano atžvilgiu vartojo fizinį smurtą, mane sužalodamas, dėl to kurį laiką buvau nedarbinga. Tuo metu buvo pažeista mano, kaip teisėjos, neliečiamybė, man užlaužtos rankos, o viena jų sužalota.
Esu giliai įsitikinusi, kad analizuojant man keliamus kaltinimus privalu viską pradėti nuo paties pagrindo – esminės, pradinės situacijos. 2012 m. gegužės 17 d. privačiuose mano tėvų namuose padaryti labai dideli ir siaubingi, šiurkštūs pažeidimai, kurie liudija, kad man keliami kaltinimai yra bėgimas nuo tikrosios tiesos atskleidimo.
Visų pirma dar Kėdainių rajono apylinkės teismo nutartyje pasakyta, kad jokia fizinė ir psichologinė prievarta prieš mažametę mano dukterėčią negalima. Nepaisant to, mergaitė pati, pabrėžiu, pati, apsikabinusi mano kaklą, buvo šiurkščiai atplėšta ir klykianti išnešta, prieš tai ją neabejotinai bandant svaiginti psichotropinėmis medžiagomis, kurių buvo pripurkštas skuduras, jai mestas ant galvos, nes iškart po to vaiko galva pradėjo svirti. Taip nebūna, jeigu iki tol vaiko sveikata buvo gera.
Mergaitė pati laikėsi už manęs, už nugaros stovėję pareigūnai man užlaužė rankas. Tai buvo atlikta sąmoningai ir labai profesionaliai ne tik siekiant suvaržyti mano fizinius veiksmus, bet ir siekiant sukelti stiprų skausmą bei trumpalaikį šoką, destabilizuojantį mano psichologinę veiką. Policijos pareigūnas gerai matė, kad fiziškai aš nesipriešinu, be to, aš ir neturiu tam jokių galimybių, bet, nepaisydamas to, jis panaudojo prieš mane fizinę jėgą. Šis sąmoningas veiksmas yra akivaizdžiai nusikalstamas, nes tai atlikta mano tėvų privačioje erdvėje, nusižengiant privačios nuosavybės nuostatoms; jis nepagrįstai ir sąmoningai pirmas, pabrėžiu, pirmas, panaudojo fizinę prievartą prieš kitą asmenį ir jį sužalojo.
Ar dėl to, kad buvo pažeistos mano teisės ir man laužomos rankos, nėra reikalo tiems laužytojams kelti kaltinimų ir siekti, kad šie dalykai būtų deramai išaiškinti? Juk juos žinau ne tik aš, bet juos gerai supranta ir žino visa visuomenė, kuri tokiu būdu mato mūsų svarstomo proceso iškreiptumą, man primetamų kaltinimų beprasmybę, bėgimą nuo būtino svarstyti pradinio išeities taško ir suvokia tai kaip pasityčiojimą iš visos lietuvių tautos tiesos siekių.
Visi man metami kaltinimai yra antraeiliai, tai yra jie yra reakcija arba pasekmė daugelio baisesnių dalykų ir iš tiesų brutalių nusikaltimų. Jei jau kalta aš, tai pirmiausia kodėl generaliniam prokurorui D. Valiui nesvarbu tai, kas sukėlė tokias mano reakcijas ir tokį mano pasielgimą. Būtent 6 val. ryto buvau netikėtai pakelta iš miego žmonių klyksmo. Žmonių, kurie mano akivaizdoje policininkų buvo velkami šlapia žeme, kiemo grindiniu, rėkiantys iš skausmo, daužomi bananais, spardomi, gavę dujų į akis, moterys – elektrošoką į pilvą. Tai neabejotinai sukėlė man psichologinę traumą, kurią sustiprino brutaliai išnešamų iš savo namų mano tėvų vaizdas. O ką jau kalbėti apie prie kūno prisiglaudusią mergaitę, kuri sąmoningai septynis kartus pakartojo, kad neis ir nenorinti gyventi su biologine motina, prieš kurią panaudotas fizinis smurtas… Prieš mergaitę panaudotas fizinis smurtas. Ar šis be proto klykiantis vaikas ne psichologinė trauma man? Ar visi šie dalykai ir faktai atrodo tokie, į kuriuos galima numoti ranka ir kurie nėra nusikalstami, tiesiog eiliniai? Ar jiems nereikalingas deramas tyrimas? Ar tokia pozicija yra sąžininga? Ar nedaro gėdos Lietuvai priesaiką davusiam pareigūnui, ar nediskredituoja jo pareigybės? Ar atitinka dorą sąžinę? Ar neišduoda žmogiškų ir krikščioniškų vertybių? Apskritai, koks absurdas visa tai, kas įvykdyta Lietuvos valstybės vardu, ir kiek apsimetinės neregiais tie, tai įvertinti privalančios institucijos ir konkretūs asmenys apie tai kalbėdami?
Pabrėžiu, esu giliai įsitikinusi, kad visi čia mano paminėti faktai yra neatskiriamai susiję, sudedamoji mano man metamų kaltinimų dalis, kuri negali būti atskirta. Norint apkaltinti ir teisti mane, reikia pirmiausia pradėti nuo jų, kitaip visas šis procesas tėra butaforinis tiesos ieškojimas. Kitaip jis yra melagingas. Kitaip tai sąmoningas tiesos iškraipymas.
Šiuo atveju 2012 m. gegužės 17 d. man ir mano mažametinei globotinei miegant savo tėvų namuose į kambarį, kuriame buvome su mažamete globotine, įėjo apie 30 uniformuotų policijos pareigūnų, kurių pirmas „teisėtas“ veiksmas, vykdant nurodytą Kėdainių rajono apylinkės teismo sprendimą, buvo nusukti bei išjunti tėvams asmeninės nuosavybės teise priklausančias vaizdo kameras, kurios turėjo užfiksuoti „teisėtą“ teismo sprendimo vykdymą – tariamų kliūčių šalinimą prievarta ir smurto nenaudojimą mažametės nukentėjusiosios atžvilgiu. Nors nuosavybės teise priklausančiame name įrengtas nuosavybės teise priklausančias kameras laikyti kliūtimi, trukdančia vykdyti teismo sprendimą, turbūt būtų visiškai nelogiška. Kas nurodytiems pareigūnams suteikė tokią teisę savivaliauti svetimuose namuose ir niokoti jų savininkų nuosavybę? Tikiuosi, Seimui paaiškins generalinis prokuroras.
Toliau „teisėtas“ teismo sprendimo vykdymas pasireiškė tuo, kad prievarta iš nuosavybės teise priklausančio namo buvo išnešti mano tėvai, nors jie jokių kliūčių nurodytam teismo sprendimui vykdyti nedarė. Kokiomis asmens teisėmis ar įstatymais galima paaiškinti tai, jog mano motina iš namo buvo išnešta pusnuogė, basa ir buvo nuvežta į policiją? Kokiomis teisės normomis galima paaiškinti tai, kad mano tėvas, beveik 80 metų sulaukęs vyras, buvo tąsomas 10 policininkų ir numestas į šlapią žolę? Gal Seimo nariai man sąžiningai pasakys už ką? Gal kad ketverius metus su didžiausia meile augino mano brolio dukrytę, kai biologinė motina ją paliko, o biologinės motinos draugui buvo pareikšti įtarimai mergaitės tvirkinimu. Prievarta prieš mažametę mano brolio dukrą prasidėjo jau norint prieš mergaitės valią patekti į namą, nors neleisti antstolės, kurią vadino ragana, prašė persigandusi mergaitė. Prašymas neleisti antstolės buvo mergaitės gynyba ir jos valios išraiška.
Kitas „teisėtas“ policijos pareigūnų veiksmas buvo pradėtos laužti kambario, kuriame miegojo mano mažametis sūnus, durys, taip sukeliant jam didelį psichologinį šoką. Tad kaip užrakintame kambaryje miegantis mažametis trukdė vykdyti garsųjį teismo sprendimą, galima tik spėlioti. Kaip žinome, Kėdainių teismo 2012 m. kovo 22 d. nutartyje nurodyta, jog fizinę prievartą galima naudoti tik prieš tuos asmenis, kurie trukdo vykdyti teismo sprendimą. Manau, jog asmenims, kurie baigė lietuvišką mokyklą, turėtų būti nesunku suprasti, kad trukdyti vykdyti teismo sprendimą galima tik aktyviais veiksmais. Neabejoju, kad Seimas prieš balsavimą privalo susipažinti su nurodytu vaizdo įrašu, kad galėtų objektyviai įvertinti, kas dėl veiksmų 2012-05-17 turi būti traukiamas baudžiamojon atsakomybėn, ar aš, sėdėjusi ant kėdės ir ant kelių laikiusi neteisėtai iš namų plėšiamą mažametę, ar ten buvę policijos darbuotojai, antstoliai, vaiko teisių apsaugos tarnybų darbuotojai, psichologė, akivaizdžiai vykdę egzekuciją.
Susipažinus su nurodytu vaizdo įrašu, bus akivaizdu, jog Vaiko teisių apsaugos tarnybos specialistei informavus mergaitę, kad ji turi eiti su biologine motina, ne aš… bet mergaitė atsisėdo man ant kelių, apsikabino kaklą ir dar kartą pareiškė, kad su motina ji gyventi nebenori. Pabrėžiu, kad ne kas kitas, bet aš išgydžiau mergaitę nuo patirtos šlykščiausios seksualinės prievartos, aš apie 100 kartų vežiau ją psichologinės pagalbos teikimui. Ne aš psichiškai ir fiziškai gniuždžiau vaiką, ne aš žiauriai elgiausi su vaiku. Aš dėjau visas pastangas, kad mano brolio dukrelė išgytų.
PIRMININKAS. Gerbiamasis pranešėjau, ar dar daug liko, nes čia nerimauja kai kurie Seimo nariai?
J. VARKALA (DKF). Aš, matote, dykumos sąlygomis, be to, truputį…
PIRMININKAS. Supratau.
J. VARKALA (DKF). Aš atsiprašau, kad aš darau tokias pertraukas… (Balsai salėje) Ne, ne, aš perskaitysiu viską.
„Susipažinus su nurodytu vaizdo įrašu, bus akivaizdu, jog Vaiko teisių apsaugos tarnybos specialistei informavus mergaitę, kad ji turi eiti su savo biologine motina, ne aš… bet mergaitė atsisėdo man ant kelių, apsikabino kaklą ir dar kartą pareiškė, kad su motina ji gyventi nebenori. Pabrėžiu, kad ne kas kitas, bet aš… (Atsiprašau, skaitau tą patį.)
Nei man, nei visiems doriems Lietuvos piliečiams nėra suprantama ir protu suvokiama situacija, jog lig šiol nei tarp teisėsaugos atstovų, nei tarp Seimo narių nėra ginčo dėl to, kad 2012-05-17 priverstinai buvo vykdomas nurodytas Kėdainių rajono apylinkės teismo sprendimas, kuriuo skubiai, nelaukiant pedofilijos bylos baigties, tai yra tik pradėjus ją nagrinėti, nepaisant to, kad mažametės nukentėjusiosios galimo seksualinio išnaudojimo vieta kaltinamajame akte nurodytos jos motinos L. Stankūnaitės nuomojamoji gyvenamoji patalpa, kurioje A. Ūsas yra kaltinamas nenustatytą skaičių… tvirkinęs mano brolio dukrelę.
2009-10-06 nutartimi Vilniaus apygardos teismas galutine ir neskundžiama nutartimi konstatavo, jog jau tuo metu nurodyto ikiteisminio tyrimo medžiagoje buvo pakankamai duomenų, leidžiančių L. Stankūnaitę įtarti bendradarbiavus su A. Ūsu seksualiai išnaudojant jos dukterį. Kreipdamasis į Seimą generalinis prokuroras tikriausiai pamiršo, jog ne tik visi Lietuvos Respublikos gyventojai, bet ir aš, tuo metu buvusi Kauno apygardos teismo teisėja Neringa Venckienė, kuriai taikomi visiškai kitokie naudojimosi Konstitucija įtvirtintomis Lietuvos piliečių teisėmis standartai, turi teisę gintis, taip pat ir nuo neteisėtų, bet akivaizdžiai nusikalstamų policijos pareigūnų veiksmų. Susipažinusi su generalinio prokuroro kreipimosi į Seimą turiniu, darau išvadą, jog generalinis prokuroras nėra susipažinęs su Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso normomis, reglamentuojančiomis priverstinį teismo sprendimo vykdymą perduodant vaiką, arba mano atžvilgiu jos vis dėlto netaikomos. Cituoju Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 764 straipsnio 4 dalį, kuri numato, jog priverstinai perduodant vaiką policijos atstovui, pašalina kliūtis sprendimui vykdyti, o valstybės vaiko teisių apsaugos institucijos atstovai paima vaiką ir perduoda išieškotojui.
Tokiu būdu ne kas kitas, o būtent Lietuvos Respublikos Seimas, priimdamas Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodeksą, numatė vienintelį subjektą, kuriam analogiškoje situacijoje suteikė teisę prievarta paimti vaiką. Tai yra vaiko… (Balsai salėje) Tai yra vaiko teisių apsaugos institucijos atstovus. Peržiūrėję nurodyto vaizdo medžiagą Seimo nariai nesunkiai įsitikintų, jog stebint trisdešimčiai policijos pareigūnų fizinę prievartą prieš mažametę mano globotinę 2012 m. gegužės 17 d. pradėjo vartoti jos biologinė motina L. Stankūnaitė ir jos atstovas advokatas G. Černiauskas, nors Lietuvos Respublikos civilinio proceso kodekso 764 straipsnio 4 dalyje nurodyta, kad teisės jiems nesuteikia. Kambaryje buvę policijos pareigūnai M. Gušauskas ir E. Stašinskis, neturėdami tam jokio teisinio pagrindo, pradėjo mano atžvilgiu vartoti fizinę prievartą, t. y. laužti už nugaros abi mano rankas, nors aš sėdėjau ant kėdės ir jokių aktyvių veiksmų, trukdančių vaiko teisių apsaugos specialistams priverstinai vykdyti nurodytą teismo sprendimą, nedariau. Aš ir teoriškai to negalėjau daryti, kadangi prievartinio mergaitės perdavimo jos tuo metu nevykdė. Šie pareigūnai ne tik sukėlė man fizinį skausmą, bet ir mane fiziškai sužalojo, dėl ko iki 2012 m. gegužės 30 d. buvau nedarbinga. Šiuo metu noriu generaliniam prokurorui priminti Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 28 straipsnio 1 ir 2 dalis, kurios ir man, nepaisant to, kad esu N. Venckienė, suteikia teisę į būtinąją gintį ir numato, jog asmuo neatsako pagal šį kodeksą, jeigu jis, neperžengdamas būtinosios ginties ribų, padarė Baudžiamajame kodekse numatyto nusikaltimo ar nusižengimo požymius formaliai atitinkančią veiką gindamasis ar gindamas kitą asmenį, nuosavybę, būsto neliečiamybę, kitas teises, visuomenės ar valstybės interesus nuo pradėto ar tiesiogiai gresiančio pavojingo kėsinimosi. Šiuo atveju aš nesipriešinau jokiems teisėtiems policijos pareigūnų reikalavimams, bet gyniausi nuo valstybės vardu veikiančių smurtautojų, leidžiančių sau laužti man, moteriai, apygardos teismo teisėjai, rankas tam, kad įstatyme net nenumatyti asmenys galėtų naudoti fizinę jėgą prieš mažametę nukentėjusią mano globotinę, tokiu būdu ne tik siekdami bet kokia kaina ją sugrąžinti ten, kur ji galimai buvo seksualiai išnaudojama, bet ir ją žalodami fiziškai ir psichologiškai. Tokius mano veiksmus bandant apsiginti ir apginti mažametę globotinę nuo kelių šimtų pareigūnų prievartos vadinti galimai nuskalstamais daugiau negu juokinga. Lietuvos Respublikos baudžiamojo kodekso 140 straipsnis. Nespardžiau ir nekandžiojau L. Stankūnaitės. Tai generalinis prokuroras D. Valys labai gerai žino, todėl ir neatnešė vaizdo įrašo, nes neturėjo ką atnešti.
Liekant vis mažiau laiko iki pirmųjų mano tėvų namų Garliavoje šturmo metinių, kai panaudojant brutalią 240 policijos pareigūnų jėgą iš savo kasdienės ir jaukios aplinkos buvo jėga išplėšta mano dukterėčia, Generalinė prokuratūra su jos viršininku D. Valiu priešakyje skiria vis daugiau pastangų ir dėmesio, kad 2012 m. gegužės 17 d. akcija būtų kuo labiau apipinta netiesa ir šmeižtu. Ne Seimo narės teisinės neliečiamybės klausimas yra šio drastiško policijos šturmo esmė. Visa sistema tarsi dirba tam, kad gėdinga akcija taptų eiline operacija, kuri būtų visam laikui ištrinta iš visuomenės atminties, kad visi pamirštų, jog nepriklausomos Lietuvos pareigūnams neskauda širdies net vagiant iš šiltų namų mažą klykiantį vaiką. Siaubingos gegužės 17 d. momentai jau niekada neišdils iš atminties mano gyvenime. Trūksta žodžių apsakyti neregėtam baisumui ir šlykštumui, neįmanoma apsakyti to, kas buvo daroma su mažamete mergaite, apibūdinti tos prievartos, kuri buvo nukreipta prieš ją. Galima tik įvardyti tai, kas įvykdyta mano tėvų namuose, buvo ne teismo sprendimo „vykdymas“, o brutaliausias prievartinis mažametės mergaitės pagrobimo aktas, brutaliausias jos valios nepaisymas, smurtavimas, klaikus teroras.
Bet grįžkime prie klausimo dėl vaizdo įrašo. Tarkime, taip viskas ir buvo, kaip teigia D. Valys. Bet kodėl prokurorai tuomet nesiryžta parodyti savo pačių sukurto tikro dokumentinio filmo apie tą baisųjį trilerį mano tėvų namuose? Kodėl jie slepia tai, ką nufilmavo, net nuo Seimo laikinosios tyrimo komisijos, kuri dar šių metų kovo 6 d. kreipėsi į Generalinę prokuratūrą prašydama pateikti visą 2012 m. gegužės 17 d. specialiosios operacijos įrašą? Generalinis prokuroras D. Valys, jo pavaldiniai iš Generalinės prokuratūros Žydrūnas Radišauskas ir iš Šiaulių apygardos prokuratūros Nina Raugienė Seimo laikinajai tyrimo komisijai atsisakė pateikti tai, ką ir privalu leisti pažiūrėti parlamentarams. Ikiteisminio tyrimo duomenys juk neskelbtini tik pačiai visuomenei per žiniasklaidą, o paties D. Valio pasirašytos ikiteisminio tyrimo duomenų skelbimo rekomendacijos nedraudžia tokios medžiagos skelbti Seimo nariams, juo labiau turintiems leidimą dirbti su slapta informacija. Keista, prokurorams, policininkams būtų galima manyti tą filmuotą medžiagą… šiandien visuomenė net nėra informuota. Kiek iš viso žmonių ją matė? O tautos išrinktiesiems nevalia. Tuomet kyla klausimas, ar Lietuva dar tebėra parlamentinė, ar jau prokurorinė respublika? Pademonstravęs, kad Seimas generaliniam prokurorui yra tarsi šuniui penkta koja, D. Valys galiausiai nusileido ir pamėtėjo 12 sekundžių trukmės vaizdo įrašo iškarpą. Tikrosios tiesos neturi teisės žinoti nei tauta, nei jos išrinktieji, nes tikra tiesa yra labai nepatogi. Galbūt net pavojinga tiek pačiam prokurorui, tiek policininkų armijai, įsakymą davusiems jų vadams. Juk jie žinojo, kad neturi teisės mergaitės grobti per prievartą, negalima brutaliai laužtis į svetimus namus, jų niokoti. Tuose namuose tą rytą buvo ir dar vienas vaikas – mano sūnus Karolis. Tik Generalinė prokuratūra ar policija šiandien žurnalistams, Seimo laikinajai komisijai barsto šmeižikiškas paskalas, jog aš tarsi žinojau apie planuojamą pareigūnų šturmą ir savo vaiką kažkur paslėpiau dar gegužės 17 d. išvakarėse.
2013 m. kovo 31 d. Lietuvos Respublikos televizijos laidoje „Savaitė“ Nemira Pumprickaitė su Laikinosios tyrimo komisijos pirmininku V. Sauliu paskelbė šmeižikišką informaciją, kad prieš Garliavos šturmą neva aš savo sūnų išvežiau iš namų, kad jis nematytų viso to košmaro, nors mergaitei tai teko patirti. Įdomu, kodėl komisijos pirmininkas V. Saulis manęs pačios nepaklausė, kur buvo mano sūnus? Aš būčiau Seimo laikinajai tyrimo komisijai pateikusi vaizdo įrašą, kaip po šturmo mano 13 metų verkiantis sūnus išbėga iš namo, kuriame policijos pareigūnai bandė išlaužti jo kambario duris.
Generalinis prokuroras D. Valys turbūt pamiršo, kad pats asmeniškai nurodė parengti ir 2011 m. vasario 11 d. savo įsakymu Nr. 1-48 patvirtino Ikiteisminio tyrimo duomenų skelbimo rekomendacijas. Šiose rekomendacijose nurodyta, kad ikiteisminio tyrimo duomenų paskelbimas… informacijos apie esančios ikiteisminio tyrimo medžiagoje atskleidimas visuomenei ir visuomenės informavimo priemonėms iki… bylos nagrinėjimo teisme.
Generalinio prokuroro D. Valio patvirtintų Ikiteisminio tyrimo duomenų skelbimo rekomendacijų baigiamųjų nuostatų 24 punkte nurodyta, jog rekomendacijų praktinio įgyvendinimo taisyklės nustatytos Informacijos teikimo viešosios informacijos rengėjams tvarkos apraše.
Taigi akivaizdu, kad Baudžiamojo proceso kodekso 177 straipsnyje apibrėžtas ikiteisminio tyrimo duomenų neskelbimas taikytinas ne Seimo laikinajai tyrimo komisijai, sprendžiančiai Seimo nario imuniteto naikinimo klausimą, bet visuomenės informavimo priemonėms.
D. Valys melavo Seimui ne tik apie L. Stankūnaitės spardymą ir jos kandžiojimą, bet ir dėl Baudžiamojo kodekso 177 straipsnio prasmės.
Generalinės prokuratūros internetiniame puslapyje D. Valys skelbia: „Prokuroras privalo gerbti teisinės valstybės principus, nekaltumo prezumpciją, pagrindines žmogaus teises ir laisves, būti žmogaus saugumo garantas ir teisėtų interesų gynėjas.“ Ar taip iš tiesų mąsto generalinis prokuroras D. Valys? Ar tiki tuo, ką rašo?
Tai užpuolimui laikas bet koks, o gynimuisi nėra, kad jūs rodote į laikrodį?
D. Valys melavo Seimui ne tik apie L. Stankūnaitės spardymą ir jos kandžiojimą, bet ir dėl Baudžiamojo kodekso 177 straipsnio prasmės, nes pats tai komentavo (čia mano intarpas).
Generalinės prokuratūros internetiniame puslapyje D. Valys skelbė: „Prokuroras privalo gerbti teisinės valstybės principus, nekaltumo prezumpciją, pagrindines žmogaus teises ir laisves, būti žmogaus saugumo garantas ir teisėtų interesų gynėjas.“ Ar taip iš tiesų generalinis prokuroras D. Valys mano? Kartoju: labai liūdna, kad šitoje valstybėje turbūt yra kitaip.
Tai, kas įvyko Klonio gatvėje, Garliavoje, 2012 m. gegužės 17 d., kai mano brolio D. Kedžio mažametė dukrelė buvo prievarta atplėšta nuo manęs, kai klykiant ištempta, jai ant galvos užmetus galimai cheminių medžiagų pripurkštą skudurą, galutinai patvirtino, kad mes gyvename šalyje, kurios valdžia yra visiškai degradavusi, praradusi bet kokį etikos ir moralės supratimą, absoliučiai praradusi sąžinę ir elementarų žmoniškumą.
Nepateikę vaizdo įrašo prokurorai pareiškė, kad aš galėsiu jį pamatyti teisme. Pabrėžiu, kad man nereikia vaizdo įrašo, nes tie vaizdai ir dabar stovi mano akyse. (Beje, ir mano, nes aš buvau kieme ir buvau patalpoje.) Įrašas sąmoningai slepiamas siekiant padėti 2012 m. gegužės 17 d. Garliavoje smurtavusiems pareigūnams išvengti baudžiamosios atsakomybės. Aš net neabejoju, jog Seimo nariai, pamatę visą tokį vaizdo įrašą, pakrauptų, kaip buvo elgiamasi su mažamete mergaite ir jos teta, turinčia teisinę neliečiamybę.
Mane teistų uždarame teismo posėdyje, taigi niekas, išskyrus S. Vaicekauskienę, L. Stankūnaitę, G. Černiauską, policininkus, smurtavusius 2012 m. gegužės 17 d., vaizdo įrašo nepamatys. Taigi tik toks slaptas bus mano bylos nagrinėjimas.
Seimo nariams pabrėžiu faktą, jog atskleidusi Lietuvai ir jos žmonėms daugybę valstybės teisinės sistemos ydų ir blogybių, tiesiog pirštu prikišamai parodžiusi daugybę nekokybiškų ar tiesiog sąmoningai neatliktų teisėsaugininkų veiksmų neištirtoje pedofilijos byloje, sulaukiau ne jų paramos ir valstybės pareigūnams deramo noro ginti tautos žmogų ir atskleisti nusikaltimus, bet didžiausio šios sistemos atstovų spaudimo.
Melas, kad į tokią žavią formą buvo apvilktas… kokių svarbių vardų, pavardžių bei veidų valstybėje sakomas tautai, visada liks melu ir visada bus gerai atpažįstamas… jog visos dabartinės viešųjų ryšių specialistų komandos, kurdamos melagingas istorijas visuomenei, lieka greitai ir gerai perprantamos.
Baigdama savo kalbą kreipiuosi į jus, gerbiamieji Seimo nariai, tikėdamasi teisingo, atsakingo ir garbingo Seimo nario, davusio priesaiką Lietuvos Respublikai, pabrėžiu, Lietuvos Respublikai, bet ne kažkam, jums pavesto (aš čia nuo savęs, ne Neringa, bet aš taip manau), jums pavesto klausimo sprendimo, taigi vadovautis priesaika – ne šauktukais, pliusiukais ar kuo kitu. Manau, tai privalu. Aš, kaip krikščionis, kaip žmogus, matęs visa tai, sakau, jaudinuosi. Reikėjo daugiau jaudintis, kai taip vyko, bet ką padarysi. Noriu tikėti, jog jūs atsakingai vertinsite visą mano jums pateiktą argumentaciją ir įvertinsite generalinio prokuroro D. Valio atsisakymą pateikti visą filmuotą įvykių medžiagą, ir sąžiningai, vadovaudamiesi teisingumo ir moralės kriterijais, priimsite sprendimą, įvertinsite tai, kad per 13 teisėjavimo metų aš neturėjau jokių nuobaudų, jokių priekaištų, o štai dabar per vieną dieną tapau recidyviste.
Kiekvienas jūsų yra išrinktas Lietuvos žmonių. Rinkėjai jums, kaip ir man, patikėjo šią salę ketveriems metams, kad gaivintume valstybę, nuskurdusią ekonomiškai, dvasiškai, moraliai, psichologiškai, beveik išsivaikščiojančią po kitas šalis. Pamąstykite, ar jausitės laimingi, švaresni prieš savo artimuosius, draugus, rinkėjus, jei panaikinsite teisinę neliečiamybę man? Ar prisidėsite prie formalios praktikos mušti žmones jų pačių namuose? Bus galima, nes taip buvo pas N. Venckienę. Ar įteisinsite praktiką atplėšti mažamečius vaikus iš šiltų namų paryčiais, juos draskyti, mesti antklodes ant galvos? Ar tikrai manote tik todėl, kad šiandien jūsų tai neliečia? Kas yra daroma su manimi? Aš esu įsitikinusi, kad jūsų tokia bėda neužklups rytoj. (Taip sako Neringa.) Ar esate įsitikinę, kad jūsų tokia bėda neužklups rytoj?
Taigi gyvenam ne teisinėje valstybėje ir gatvėje, ir Seime net nesaugu.“ Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkojam J. Varkalai. Gerbiamieji kolegos, primenu, dabar kalbantys už ir prieš po 5 minutes ateis į tribūną kalbėti.
Minutėlę, gerbiamieji kolegos, dėl vedimo tvarkos M. Zasčiurinskas.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Gerbiamasis pirmininke ir gerbiamieji kolegos, tokią patirtį pirmininkas turi, bet jo pirmininkavimas aiškiai parodė ir patvirtino, kad Statuto nebuvo laikomasi. Atkreipkite dėmesį. Kolega J. Varkala pradėjo šnekėti pateikimo stadijoje. Jam įpusėjus kalbėti televizijos subtitruose atsirado jau ne pateikimo stadija, o svarstymo stadija, tačiau apie…
PIRMININKAS. Gerbiamasis pranešėjau, dėl vedimo tvarkos! Prašau.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Dėl vedimo tvarkos dėl Statuto. 141 straipsnis (jūs tą pačią knygutę, gerbiamasis pirmininke, turite) aiškiai sako ir teigia, kad „pateikimo stadijoje suteikiama 10 minučių pateikėjui ir 10 minučių klausti.“ 23 straipsnyje kalbama ne apie pateikimo stadiją, o apie svarstymo stadiją. Todėl aš manau, kad protingiausia būtų, kaip išeiti iš tos padėties, tai padaryti pertrauką ir pavesti Etikos ir procedūrų komisijai išaiškinti jums, kaip ta procedūra praktiškai turi vykti.
PIRMININKAS. Gerbiamasis Mečislovai, dar kartą kartoju, tai yra speciali norma. 23 straipsnis. 23 straipsnyje, kuris vadinasi „Seimo nario asmens neliečiamybės atėmimas“, viskas surašyta.
Per šoninį – V. Matulevičius.
V. A. MATULEVIČIUS (DKF). Gerbiamieji Seimo nariai, mano nuomone, pateikiant rezoliucijos projektą dėl N. Venckienės neliečiamybės buvo pažeistas vienas iš pagrindinių parlamentarizmo principų – iš Seimo narių buvo atimta teisė prieš balsuojant ir apsisprendžiant užduoti komisijos pirmininkui jiems rūpimus klausimus. Todėl frakcijos „Drąsos kelias“ vardu taip pat siūlau padaryti pertrauką ir įpareigoti Seimo Etikos ir procedūrų komisiją išsiaiškinti, ar uždraudžiant mums užduoti klausimus nebuvo pažeistas Seimo statutas.
Gerbiamajam pirmininkui taip pat norėčiau palinkėti… Ko bijoma? Kad kas nors po tų sprendimų, kurie priimti frakcijose, balsuos kitaip, negu jūs nusprendėte? Ko jūs bijote? Leiskite mums užduoti klausimus ir išsiaiškinti viską iki galo.
PIRMININKAS. Gerbiamasis Vytautai, ne posėdžio pirmininkas uždraudė, o Seimas nutarė balsų dauguma neklausinėti. Tokią teisę Seimas turi ir gerbkime visų nuomonę. Niekas niekam neprimeta.
Gerbiamieji kolegos, todėl aš kviečiu… Iš principo mes jau viršijome procedūros laiką, bet aš manau, kad bent jau mes galime išklausyti toliau kalbančius už, prieš. Todėl kviečiu į tribūną kalbėti už E. Masiulį. Kalbame apie komisijos sprendimą, nekalbame apskritai apie viską. (Balsai salėje) Po to. (Balsai salėje)
P. GYLYS (DKF). (…) išsiaiškinti klausimą ir perduoti jį Etikos ir procedūrų komisijai. Pirmininke, aš matau nuo pirmos minutės jūsų šypseną, kūno kalbą, kuri iš karto yra šališka. Jūsų elgesys jau yra šališkas. Labai prašau neprovokuoti Seimo. Lietuvos žmonės mato, kas čia vyksta.
PIRMININKAS. Gerbiamasis profesoriau, pagal Statutą jūs, kaip frakcija, galite kreiptis į Etikos ir procedūrų komisiją. Tam nereikia specialios normos. Dėl pertraukos bus balsavimas. Tvarka.
Atsiprašau, Eligijau. Balsuojame dėl pertraukos, nes… (Balsai salėje) Palaukite, palaukite! Dabar nesiginčijame. Kadangi buvo teisėtas frakcijos noras padaryti pertrauką, todėl balsuojame dėl pertraukos. Kas pritaria pertraukai, balsuoja už, kas mano kitaip, balsuoja kitaip. Geriausia. (Balsai salėje) Gerbiamieji kolegos, nesinervinkite. Statute parašyta. Kadangi nepasakė, tai pusės valandos pertrauka. Ko mes dabar ginčijamės? (Balsai salėje) Balsuojame.
Gerbiamieji kolegos, balsuojame dėl frakcijos „Drąsos kelias“ siūlymo padaryti pusės valandos pertrauką. (Balsai salėje)
Už balsavo 31, prieš – 47, susilaikė 30. Pertrauka nedaroma. (Balsai salėje) Atsiprašau, 1/5 užtenka. Daroma pertrauka. Gerai. (Balsai salėje)
Dėl vedimo tvarkos – P. Gylys.
P. GYLYS (DKF). Mes suprantame, kad čia visi yra blaivūs žmonės, girdi vienas kito tekstus. Jūs užmiršote, manau, tyčia, kad aš prašiau, kad būtų surinkta Etikos ir procedūrų komisija ir mes išgirstume Etikos ir procedūrų komisijos išvadą, ar jūs nepažeidėte nustatytos tvarkos neleisdamas Seimui paklausti komisijos pirmininko ir taip bandydamas suvaržyti Seimo narių teises. Prašom į tai atsižvelgti.
PIRMININKAS. Atsižvelgsime. Dėkoju.
Gerbiamieji kolegos, pusės valandos pertrauka (iki 13.50 val.) dėl šio klausimo. Mes turime… Minutėlę! Nuspręsime. Nesijaudinkite!
Dar dėl vedimo tvarkos – P. Gražulis.
P. GRAŽULIS (TTF). Gerbiamasis pirmininke, Seimo narys P. Gylys aiškiai paprašė frakcijos vardu pertraukos iki Etikos ir procedūrų komisija pateiks išvadą, o dabar… (Balsai salėje) Taip, kol pasakys, ar nepažeistos procedūros. Dabar jūs nusprendėte pusvalandžiui. Juk jūs neprašėte pertraukos.
PIRMININKAS. Ačiū, Petrai. A. Stancikienė.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Aš iš esmės norėjau tiktai patikslinti tai, ką pasakė P. Gražulis. Iš tikro buvo labai aiškus V. Matulevičiaus prašymas. Tol, kol Etikos ir procedūrų komisija pateiks savo išvadą, ar nebuvo pažeistos procedūros. Jūs nedarykite čia savų patikslinimų dėl Seimo nario teikimo. Seimo narys teikė labai konkretų pasiūlymą. Nebent įpareigotumėte Etikos ir procedūrų komisiją susirinkti per pietų pertrauką ir pateikti…
PIRMININKAS. Gerbiamoji Aurelija, nėra tokios normos padaryti pertrauką iki tol, kol susirinks Etikos ir procedūrų komisija. 109 straipsnyje yra aiškiai numatyta, kada ir kiek daromos pertraukos.
Gerbiamasis E. Masiulis.
E. MASIULIS (LSF). Ačiū, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Tikrai, kolegos, atkreipčiau dėmesį, kad gal reikėtų Seimo naujokams paskaityti Statutą. Aš esu įsitikinęs, kad pirmininkaudamas posėdžiui ponas A. Sysas nepažeidė jokio Statuto. Tiesiog buvo pateikta Seimui balsavimu apsispręsti, ar klausinėjame, ar neklausinėjame, ir Seimas apsisprendė neklausinėti.
Gerbiamieji „Drąsos kelio“ atstovai, ką jūs norite apskųsti Etikos ir procedūrų komisijai? Seimo sprendimą? Šiuo atveju, man atrodo, prisiminus precedentus, kai buvo nagrinėjamas V. Uspaskicho ir kitų Seimo narių neliečiamybės klausimas, lygiai taip pat buvo apsispręsta neklausinėti ir tada Etikos ir procedūrų komisija nieko nesvarstė. Buvo priimta tokia norma. Taigi aš kviesčiau, gerbiamasis pirmininke, ir toliau taip teisingai laikytis Seimo statuto ir nepasiduoti provokacijoms.
PIRMININKAS. Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, baigėme šitą klausimą. Padaryta pertrauka.

13.23 val.
Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo“ projektas Nr. XIIP-399 (pateikimo tęsinys)

Grįžtame prie darbotvarkės 1-8 klausimo – Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo paskyrimo“ projekto. Pranešėjas – M. Bastys.
M. BASTYS (LSDPF). Dėkoju, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Gerbiamieji kolegos, Informacinės visuomenės plėtros ir Švietimo, mokslo ir kultūros komitetai, remdamiesi Visuomenės informavimo įstatymo 47 straipsnio 10 dalimi, svarstė dėl Lietuvos radijo ir televizijos komisijos pirmininko ir pavaduotojo rinkimų. Kadangi įstatyme nėra numatytos tikslios procedūros, kaip turėtų būti renkamas komisijos pirmininkas ir jo pavaduotojas, komitetai po svarstymo apsisprendė, kad komiteto pirmininkas ir jo pavaduotojai iš pradžių turi būti renkami iš viso komisijos sąrašo. Tie komisijos nariai, kurie surinko daugiausia balsų, iš tų dviejų komisijos narių buvo renkami pirmininkas ir pavaduotojas. Tokiu būdu buvo patvirtintos tokios komisijos pirmininko ir jo pavaduotojo kandidatūros ir teikiamos Lietuvos Respublikos Seimui tvirtinti. Pirmininku Seimui buvo pasiūlytas Edmundas Vaitekūnas, jo pavaduotoju – Jonas Korenka. Balsavimo rezultatai buvo patvirtinti bendru sutarimu.
PIRMININKAS. Ačiū. Jūsų nori paklausti trys Seimo nariai. Klausia M. Zasčiurinskas. Jau nenori. Labai ačiū. V. Stundys.
V. STUNDYS (TS-LKDF). Dėkoju. Noriu klausti. Iš tikrųjų rinkdami komisijos pirmininką ir pavaduotoją turėjome įdomų precedentą, kai ne pati komisija turėjo galimybę apsispręsti dėl savo vadovų, o turėjome tam tikrų, matyt, frakcijų atstovų apsisprendimą teikti jų deleguotus atstovus. Mes protestuodami, beje, opozicija ir ne tik opozicija, išėjome iš to jungtinio posėdžio, bet jums balsų užteko. Mano klausimas labai paprastas. Kaip manote, ar toks atvejis, kai yra siūloma skirti partijų deleguotus atstovus į labai svarbias Lietuvos radijo ir televizijos komisijos vadovų pozicijas, nėra pastangos iš tikrųjų šitą instituciją politizuoti? Institucija yra atsakinga už valstybės audiovizualinę politiką ir staiga toks beprecedentis atvejis, kai nepaisoma visos komisijos in corpore pozicijos. Taigi jūsų požiūris ir vertinimas.
M. BASTYS (LSDPF). Dėkoju, gerbiamasis kolega, už klausimą. Iš esmės visi sprendimai, kurie priimami tiek komitetuose, tiek šioje posėdžių salėje, yra politiniai. Be abejo, priimdami šiuos sprendimus mes turime vadovautis įstatymais, kuriuos patys ir priimame. Taip pat tie įstatymai yra politinio pobūdžio. Taigi aš jau pačioje pradžioje minėdamas 47 straipsnio 10 dalį… (Balsai salėje) Kaip tik jūsų valdančiosios daugumos buvo priimtas Visuomenės informavimo įstatymas, kuriame nėra numatyta konkrečių procedūrų, kokiu būdu turėtų būti Seimui pasiūlytos kandidatūros.
Noriu priminti, kad pagal ankstesnio įstatymo tvarką komisijos pirmininkas ir jo pavaduotojas neturėjo administracinių įpareigojimų. Naujos redakcijos įstatyme šios dvi pozicijos yra įpareigojančios užsiimti administracine tvarka. Kai mes dviejų komitetų bendrame posėdyje kalbėjome apie tai, kad lyg ir turėtų pasiūlyti komisija pati išsirinkti, mes manėme, kad tai neatitiktų visų reikalavimų. Kadangi jau yra susiję ir su administracinio darbo organizavimu, ta prasme…
PIRMININKAS. Gerbiamasis pirmininke, 2 min. atsakymui. Jūs nepasakokite istorijos.
M. BASTYS (LSDPF). Manau, kad aš atsakiau į jūsų pateiktą klausimą. Dėkoju.
PIRMININKAS. Klausia G. Steponavičius. 1 min. klausimui.
G. STEPONAVIČIUS (LSF). Aš taip pat noriu patvirtinti, kad skyrimo kelias į šias atsakingas pareigas šios svarbios institucijos nedaro garbės valdančiajai daugumai. Tai buvo padaryta tikrai šiurkščiai, jeigu nepasakyčiau, šiek tiek netgi begėdišku būdu, nesuteikiant galimybės pasiūlyti ir iškelti alternatyvias kandidatūras. Buvo suvaidintas, pavadinkim taip, demokratinis procesas, bet savo turiniu jis niekuo nepriminė jo.
Mano klausimas vis tiek yra pratęsiant kolegos V. Stundžio teiginį. Du politiškai angažuoti žmonės yra siūlomi vadovauti institucijai, kuri savo sprendimais turi būti nešališka ir nepriklausoma, skirstydama dažnius ir kitus dalykus. Jūs manote, tai yra sprendimas, kuris padės šitai institucijai būti nepriklausomai?
M. BASTYS (LSDPF). Gerbiamasis kolega, dėkoju už klausimą. Visų pirma jūs turbūt žinote, kad tos kandidatūros, kurios yra siūlomos ir kurios sutinka užimti tokias pareigas, turi atsisakyti arba, kitaip tariant, sustabdyti savo politinę veiklą ir užsiimti tik tuo darbu, kuriuo šiuo įstatymu ir yra įpareigotos šios asmenybės užsiimti, ta veikla. Dar kartą noriu priminti, kad iš visų kandidatūrų buvo renkami kandidatai, iš viso komisijos sąrašo. Tokia buvo nustatyta mūsų tvarka. Aš manau, kad šia prasme mes tikrai pasielgėme demokratiškai ir procedūriškai tikrai nieko nepažeidėme, nes, dar kartą kartoju, 47 straipsnio 10 dalyje procedūriniai dalykai nebuvo aptarti, taigi mums teko bendrame komitetų posėdyje aptarti ir šiuos klausimus. O kandidatūros, manau, yra gana kvalifikuotos, gana atsakingos, tikrai neabejoju, kad su savo darbu susitvarkys.
PIRMININKAS. Dėkoju, pirmininke.
M. BASTYS (LSDPF). Dėkoju.
PIRMININKAS. Pagal naujai patvirtintas procedūras kandidatai dabar turėtų prisistatyti ir atsakyti į klausimus. Todėl kviečiu (kuris pirmas?) poną E. Vaitekūną. Prašau trumpai prisistatyti ir atsakyti į klausimus.
E. VAITEKŪNAS. Gerbiamasis posėdžio pirmininke, gerbiamieji Seimo nariai, aš – Edmundas Vaitekūnas. Trumpai apie save. Šiaulių pedagoginiame institute baigiau lietuvių kalbą ir literatūrą, taip pat muziką. Klaipėdos muzikos fakultete – dirigavimą. Pradėjau dirbti Vilniaus specialiojoje pagalbinėje mokykloje mokytoju, po to direktoriumi ir daugiau kaip 30 metų skyriau autorių teisei. Paskutiniuosius 20 metų buvau Autorių teisių agentūros generalinis direktorius.
Manau, kad man veikla yra žinoma, nes teko bendrauti su transliuotojais, retransliuotojais, jų asociacijomis, nes agentūra teikia licencines sutartis dėl teisės panaudoti autorių kūrinius. Jeigu trumpai, teks dirbti tikrai sudėtingą darbą. Kadangi komisijos įvaizdis šiuo atveju nebuvo geras, teks atkurti geras darbo tradicijas, dalykinius santykius, ypač su paslaugų teikėjais. Taip pat nustatyti komisijos vidaus struktūrą, reglamentą, ypač finansus, nes Valstybės kontrolė yra nustačiusi nemažai pažeidimų. Kitus aktualius klausimus. Manau, kad turiu pakankamai gyvenimiškos ir administracinio darbo patirties. Galėčiau eiti minėtas pareigas. Ačiū už dėmesį.
PIRMININKAS. Dėkoju. R. J. Dagys. Jūs norite klausti, Rimantai? (Balsai salėje) Tuoj įjungsime!
R. J. DAGYS (TS-LKDF). Valentinas nori klausti.
PIRMININKAS. Valentinai, kalbėkite!
V. STUNDYS (TS-LKDF). Dėkoju. Mano klausimas būtų gana paprastas. Be abejo, jūsų istorija asociacijoje LATGA yra įdomi ir palydėta tam tikrų įtampų, įvairių tarpusavio kaltinimų. Kaip žinome, po to atsiranda bandymai kurti naują autorių teisių instituciją. Mano klausimas būtų šiek tiek kitoks. Informacinis valstybės saugumas ir Lietuvos radijo ir televizijos komisija. Kokius pagrindinius darbus jūs čia matote reikalingus nudirbti?
E. VAITEKŪNAS. Dėl Autorių teisių agentūros. Tai demokratinė organizacija, vienijanti 4 tūkst. narių. Keletas narių visuomet visais sprendimais visus mano 20 metų buvo kažkuo nepatenkinti. Metinė agentūros apyvarta siekė beveik 1 mln. Lt. Džiaugiuosi, kad buvo labai daug įvairių patikrinimų ir viskas buvo teisingai ir gerai. Tai tuo klausimu.
Dėl nacionalinio saugumo, man atrodo, reikės skirti dėmesį regioninių radijo ir televizijos transliuotojų stebėsenai (monitoringui), kadangi šiuo atveju komisija mato tai, ką mes visi matome, tai yra pagrindines radijo ir televizijos stotis, tačiau mažai dėmesio skiriame regioninei. Šiuo atveju manau, kad vieninga stebėsena galėtų pasiekti gerų rezultatų matant aplinką, o šiuo klausimu tai iš tikrųjų labai svarbu, komisijos darbotvarkėje tie klausimai turėtų būti.
PIRMININKAS. Dėkojame. Klausia M. Zasčiurinskas.
M. ZASČIURINSKAS (DPF). Dėkoju, gerbiamasis posėdžio pirmininke. Gerbiamasis pretendente, jūsų dalykinės kvalifikacinės savybės mane visiškai tenkina, jūs turite patirties, išsilavinimą. Mano klausimas yra toksai. Sakykite, koks jūsų požiūris į Lietuvos televizijos finansavimą? Ar ta apimtis yra patenkinama, ar ji leidžia užtikrinti tuos uždavinius, kurie keliami šitai televizijai? Dėl finansavimo?
E. VAITEKŪNAS. Jeigu jūs kalbate apie Lietuvos radiją ir televiziją, ką minėjote, tai čia truputį skirtingas dalykas. Aš negalėčiau komentuoti, nes komisija apima, išskyrus radiją ir televiziją. Tai aš atsiprašau, šiuo atveju nesu susipažinęs.
PIRMININKAS. Ačiū. Daugiau norinčių klausti nematau. Dėkoju ponui E. Vaitekūnui ir kviečiu J. Korenką. Gerbiamieji kolegos, noriu priminti, kad pagal procedūrą jūs dar galėsite susitikti frakcijose ir paklausti pretendentų įvairių klausimų. Prašau, Jonai.
J. KORENKA. Laba diena, gerbiamieji Seimo nariai. Stoviu prieš jus, apgalvojęs savo veiksmą ir savo galimybes. Mano išsilavinimas – aukštasis magistrinis. Taip pat mano darbas 2000–2004 m. Seimo Švietimo, mokslo ir kultūros komitete bei darbas kaip administratoriaus, įstaigos pavaduotojo leidžia iš tikrųjų, jeigu jūs pasitikėsite ir suteiksite man galimybę, atlikti darbą gerai ir labai gerai. Manau kad kaip vadybininkas aš esu pasiruošęs visiškai daryti. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju už trumpumą. Ar norinčių klausti Joną yra? Nėra. Dėkojame. Pagrindinis – Švietimo, mokslo ir kultūros komitetas, papildomas – Informacinės visuomenės plėtros komitetas. Siūloma svarstyti balandžio 25 d. Reikėtų suderinti… Jau suderinti, sako, susitikimai su frakcijomis. Galime pritarti bendru sutarimu? Reikia balsuoti. Per šoninį mikrofoną, minutėlę. Nereikia balsuoti.
M. BASTYS. (LSDPF). Posėdžio pirmininke, čia tikrai nėra toksai sudėtingas klausimas. Būtų galima jau kitą savaitę priimti sprendimą.
PIRMININKAS. Vienas iš komitetų tai išreiškė, jeigu jūs rasite sprendimą kitą savaitę išspręsti, tai iki… Mes galime ir pagreitinti tą procesą, nebus problemos. Dėkui, išspręskite, ir nebus problemos. Ačiū.
Gerbiamieji kolegos, reikėtų pasitarti, kadangi posėdžio laikas baigtas, ar mes jį pratęsiame, nes yra padaryta pertrauka? Ar darome pertrauką iki trečios?.. (Balsai salėje) Aš manau, reikia balsuoti. (Balsai salėje) 13.50 val. baigiasi pusės valandos pertrauka, tai yra maždaug po 12 min. Balsuojame, ar pratęsiame posėdį, ar darome pertrauką iki 15.00 val. Kas balsuoja už pratęsimą, balsuoja už, kas turi kitokią nuomonę, balsuoja prieš.
Už balsavo 78, už pertrauką iki 15.00 val. – 32. Posėdis pratęstas.

13.41 val.
Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos Respublikos Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos Respublikos Seimo, Seimo kanceliarijos ir Seimui atskaitingų institucijų, Respublikos Prezidento institucijos ir Respublikos Prezidentui atskaitingų institucijų, Nacionalinės teismų administracijos, teismų, prokuratūros, savivaldybių institucijų ir įstaigų sąrašo pagal grupes, į kurias atsižvelgiant nustatomos valstybės tarnautojų suvienodintų pareigybių kategorijos, patvirtinimo“ pakeitimo“ projektas Nr. XIIP-194 (pateikimas)

Gerbiamieji kolegos, kadangi dar 12 min., todėl kviečiu A. Pitrėnienę. Seimo nutarimo „Dėl Seimo nutarimo „Dėl Lietuvos Respublikos Seimo, Seimo kanceliarijos ir Seimui atskaitingų institucijų, Respublikos Prezidento institucijos ir Respublikos Prezidentui atskaitingų institucijų, Nacionalinės teismų administracijos, teismų, prokuratūros, savivaldybių institucijų ir įstaigų sąrašo pagal grupes, į kurias atsižvelgiant nustatomos valstybės tarnautojų suvienodintų pareigybių kategorijos, patvirtinimo“ pakeitimo“ projektas. Ilgas pavadinimas, bet manau, kad keitimų bus ne tiek daug. Prašom.
A. PITRĖNIENĖ (DPF). Tikrai taip. Dėkoju posėdžio pirmininkui. Gerbiamasis Seime, iš tikrųjų klausimas yra labai trumpas ir aiškus. Yra siūloma, kad Valstybinė lietuvių kalbos komisija turėtų būti priskirta antros grupės, o ne trečios grupės institucijoms. Tai yra susiję su darbų apimtimi, su darbų svarba, tai yra susiję su tam tikru biudžetinių darbuotojų atlyginimų padidinimu, bet lėšų tam papildomai tikrai nereikės.
PIRMININKAS. Jūsų klausti niekas nenori. Atsiprašau, R. Kupčinskas. Prašom, Rytai.
R. KUPČINSKAS (TS-LKDF). Kiek aš suprantu, komisijos narių atlyginimai padidės. Kaip nereikės lėšų, bus mažinama komisija ar kaip kitaip?
A. PITRĖNIENĖ (DPF). Ne, tikrai yra paskaičiuota, jiems iš savo asignavimų užtenka ir tam tikrai nereikės papildomų lėšų.
PIRMININKAS. Dėkoju. Ar galime pritarti po pateikimo? Bendru sutarimu pritariame. Pagrindinis – Valstybės valdymo ir savivaldybių komitetas, papildomas – Švietimo, mokslo ir kultūros komitetas. Siūloma svarstyti gegužės 7 d. Kitų pasiūlymų nėra. Pritarta.

13.43 val.
Viešųjų pirkimų įstatymo 33 straipsnio pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIP-3625(2) (pateikimas)

2-8 klausimas. Aš matau K. Daukšį, bent mačiau. Kęstuti, kviečiu jus pristatyti Viešųjų pirkimų įstatymo 33 straipsnio pakeitimo įstatymo projektą. Pateikimo stadija.
K. DAUKŠYS (DPF). Čia yra pasiūlymas pakeisti Viešųjų pirkimų įstatymo 33 straipsnio 2 dalies 4 punktą, tokia įstatymo pataisa, kad tuo atveju, kai sprendimas paskirti ekonominę sankciją yra skundžiamas teismui, terminas skaičiuojamas nuo teismo sprendimo įsiteisėjimo dienos. Aš manau, kad ir Konkurencijos tarnyba tuo dalyku irgi yra… žino ir pritaria.
PIRMININKAS. Jūsų niekas nenori paklausti. Ar galime bendru sutarimu pritarti? Priariame. Pagrindinis – Ekonomikos komitetas, papildomas – Audito komitetas. Siūloma svarstyti birželio 13 d.

13.45 val.
Viešųjų pirkimų įstatymo 56 ir 92 straipsnių pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIP-3298 (pateikimas)

Kviečiu tada 2-7 klausimu A. Anušauską. Viešųjų pirkimų įstatymo 56 ir 92 straipsnių pakeitimo įstatymo projektas Nr. XIP-3298. Pateikimo stadija.
A. ANUŠAUSKAS (TS-LKDF). Gerbiamieji Seimo nariai, čia dar anos kadencijos metu užregistruotas, bet nespėtas pateikti. Viešųjų pirkimų įstatyme yra numatytos aplinkybės, kurioms paaiškėjus, sudarytos galimybės nusipirkti papildomus darbus ir paslaugas neskelbiamų derybų būdu iš tiekėjo, kai jau sudaryta pradinė pirkimo sutartis iki 50 % pradinės sutarties vertės. Esamas reguliavimas sudaro prielaidas neskelbiamų derybų būdu iš tiekėjo, jau sudarius sutartį, po jos sudarymo gerokai padidinti galutinę bendrų paslaugų ir darbų kainą iki pusantro karto. Kadangi tai atliekama neskelbiamų derybų būdu, tai, be abejonės, siekiant skaidrinti viešuosius pirkimus, siūloma šiuo įstatymo pakeitimu vis dėlto pradėti diskusiją dėl to procento, t. y. ne 50 %, mes siūlome 15 %, galimi ir kiti siūlymai. Aš manau, tas aplinkybes reikia svarstyti, kad nebūtų ženkliai didinamos jau po sutarto ir laimėto pradinio viešojo pirkimo. Pirminis projekto siūlymas – Specialiųjų tyrimų tarnyba. Ačiū.
PIRMININKAS. Jūsų nori paklausti du Seimo nariai. Klausia E. Gentvilas.
E. GENTVILAS (LSF). Ačiū. Norėjau paklausti visų pirma, ar tokios nuostatos, kurias jūs siūlote, yra derintos su Viešųjų pirkimų tarnyba, ar gal ir neprivalome derinti, bet gal galėtumėte pasakyti jų poziciją?
Antras dalykas. Kiek pamenu iš atminties, Viešųjų pirkimų įstatyme yra skirtingi procentai. Vienu atveju, kai pagrindinis rangovas buvo parinktas atviro konkurso būdu, tai leidžiama 50 %, o kai parinktas atviro supaprastinto konkurso ar kitu būdu – 30 % papildomų darbų apimtis. Tai jūs dabar čia kalbate apie tai, kad 30 % būtų sumažinta iki 15 %? Ar aš teisingai suprantu? O kas tuo atveju, jeigu buvo atviras konkursas ir buvo galima 50 %? Ką ten siūlote?
A. ANUŠAUSKAS (TS-LKDF). Šuo atveju 50 iki 15 %. Bet aš turiu pasakyti – taip, su Viešųjų pirkimų tarnyba mes kalbėjome, bet, be abejo, mes nederinome įstatymo projekto, tiesiog tai yra diskusijų objektas. Galima rasti, matyt, ir kitus būdus, kaip reguliuoti tuos jau nebeskelbiamus pirkimus, kad tos kainos nebūtų gerokai padidintos, nes atsiranda prielaidų, mūsų supratimu, vis dėlto siūlyti per mažas kainas vėliau numatant dar papildomus darbus ir užkeliant bendrą darbų kainą iki pusantro karto. Iš tikrųjų būtent ši aplinkybė ir kelia daugiausia klausimų.
PIRMININKAS. Jus klausia R. Kupčinskas.
R. KUPČINSKAS (TS-LKDF). Ačiū. Gerbiamasis pranešėjau, vis dėlto būtų svarbu pasižiūrėti absoliučiu dydžiu, kokia tų darbų apimtis, nes gali būti gana maži reikalingų lėšų dydžiai ir ten iš tiesų jokios didelės reikšmės neturėtų tas padidinimas. Bet jeigu didelė apimtis, tai jūs labai teisingai pastebėjote, tada jokio teisingumo rengiant tuos konkursus ir nebūna. Ačiū.
A. ANUŠAUSKAS (TS-LKDF). Atkreipsiu dėmesį, kad mes nesiūlome dėl supaprastintų pirkimo atvejų, kai yra riba, yra tos nedidelės lubos. Kalbama vis dėlto apie tas didžiąsias sutartis.
PIRMININKAS. Dėkoju. Norinčių kalbėti už, prieš nėra. Ar galime bendru sutarimu pritarti? (Balsai salėje) Negalime. Balsuojame dėl Viešųjų pirkimų įstatymo 56 ir 92 straipsnių pakeitimo įstatymo projekto.
Už balsavo 64, prieš nėra, susilaikė 28. Po pateikimo įstatymo projektui pritarta.
Svarstome 2-6a. Atsiprašau. Pagrindinis komitetas – Europos reikalų komitetas, papildomas – Audito komitetas, atsiprašau, Ekonomikos komitetas. Papildomas – Audito komitetas. Siūloma svarstyti birželio 13 d.

13.51 val.
Teisės ir teisėtvarkos komiteto išvada dėl Viešųjų pirkimų įstatymo 95 straipsnio papildymo ir 951, 952 ir 96 straipsnių pakeitimo įstatymo projekto Nr. XIIP-333 atitikimo Lietuvos Respublikos Konstitucijai

Gerai, paskutinis iš tos serijos 2-6a – Teisės ir teisėtvarkos komiteto išvada dėl Viešųjų pirkimų įstatymo 95 straipsnio papildymo ir kai kurių straipsnių pakeitimo įstatymo projekto atitikimo Lietuvos Respublikos Konstitucijai. J. Sabatauskas. (Balsas salėje) Grįžtame, tuoj sugrįšime.
J. SABATAUSKAS (LSDPF). Ačiū, gerbiamasis pirmininke. Gerbiamieji kolegos, komitetas svarstė įstatymo projektą, nes buvo Teisės departamento pastabos dėl galimo prieštaravimo Konstitucijai. Bendru sutarimu komitetas nusprendė, kad galiojančio įstatymo 33 straipsnio 1 dalies… Įstatymas, kuriuo bandoma keisti galiojančio įstatymo 33 straipsnio 1 dalį, nuostata, kad perkančioji organizacija atmeta paraiškas, pasiūlymus, jei teikėjas subrangovas per paskutinius finansinius metus savo darbuotojams sumokėjo mažesnį negu paskelbtas šalies vidutinis mėnesinis darbo užmokestis, galimai prieštarauja teisiniam proporcingumo principui, kuris yra neatsiejama teisinės valstybės principo dalis, ir Konstitucijos 29 straipsnyje įtvirtintam asmenų lygiateisiškumo principui, taip pat Konstitucijos 46 straipsnyje įtvirtintam asmens ūkinės veiklos laisvės, iniciatyvos ir sąžiningos konkurencijos laisvės principams. Kaip minėjau, komiteto sprendimas priimtas bendru sutarimu, kad projektas prieštarauja Konstitucijai. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, ar reikia balsuoti, ar bendru sutarimu galime pritarti Teisės ir teisėtvarkos komiteto išvadai? Pritariame. Gerai, dėkui.
Kitas darbotvarkės klausimas – projektas Nr. XIIP-333 neturi būti svarstomas, nes jis prieštarauja. Tada pretenzijų ir pateikėjas neturi. Sutariame.

13.53 val.
Seimo rezoliucijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“ projektas Nr. XIIP-409 (svarstymo tęsinys ir priėmimas)

Grįžtame į darbotvarkę. Buvo padaryta svarstymo pertrauka „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“. Todėl, gerbiamieji kolegos… Matau prie šoninio mikrofono ponią A. Stancikienę. Prašom.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Gerbiamasis posėdžio pirmininke, noriu paprašyti turbūt teikti Seimui balsuoti klausimą, kurį uždavė Seimo Pirmininkui Žmogaus teisių gynimo asociacija. Jūs esate gavę du raštus, kiek žinau, šiandien iš ryto buvo tas klausimas nuspręstas teikti Seimui balsuoti. Iš tikro čia yra labai daug prašymų abiejuose raštuose, bet bent vieną prašymą, kuris skambėtų taip: „Mes, Lietuvos žmogaus teisių gynimo asociacijos Gegužės 17-osios grupės nariai, kreipiamės į jus prašydami suteikti galimybę 2013 m. balandžio 9 d. Seimo posėdžio metu pasisakyti gegužės 17-osios Garliavos įvykių liudininkei Tatjanai Narkevičienei.“
Labai prašyčiau, jeigu galima, suteikti šį žodį ir tikrai pakviesti liudininkę pasisakyti prieš priimant sprendimus.
PIRMININKAS. Dėkoju. Gerbiamieji kolegos, 100 straipsnis Seimo posėdžio pirmininkui tai leidžia, jeigu Seimas tam neprieštarauja. Todėl reikia balsuoti. Kas pritariate, kad būtų leista pasisakyti T. Narkevičienei, balsuojate už, kas manote kitaip, balsuojate kitaip. Balsavimas.
Už balsavo 37, prieš – 19, susilaikė 45. Tokios teisės nesuteikiame.
Kviečiu į tribūną gerbiamąjį E. Masiulį kalbėti už komisijos išvadą.
E. MASIULIS (LSF). Mielieji kolegos Seimo nariai, mielieji svečiai, susirinkę Seimo salėje! Iš tiesų turbūt ateina akimirkos, kai kiekvienam čia esančiam kalbėti nėra lengva. Tačiau labai įdėmiai išklausęs pono J. Varkalos žodžius aš teigiu, kad mes gyvename kažkokioje iškreiptų veidrodžių karalystėje. Čia tikrai persipynė labai daug jausmų, emocijų, pykčio, netikro rūpesčio, tariamo susirūpinimo. Gelbėtojai staiga tampa plėšikais, apsukrūs egoistai staiga pavirsta angelais. Girdėdami nuolatinius kaltinimus, kad policijos pareigūnai ne taip vykdė pareigas, kad kalti yra antstoliai, kad teismai priima ne tokius sprendimus, prokurorai suinteresuoti ir kažkaip subjektyviai priima sprendimus, Vaiko teisių apsaugos tarnyba neatlieka savo darbo… Tokiais atvejais kartais turbūt reikia atsigręžti į patį save ir pasižiūrėti, ar tie žmonės, kurie bado pirštais į kitus, patys viską padarė taip, kad šiandieną mes nesimurgdytume šioje istorijoje, ar patys iš tikrųjų jaučiasi sąžiningi ir ramūs, kai šiandien mes turime kalbėti apie tokius tikrai visiems aktualius dalykus?
Jeigu tikrai patikėtume tuo, kad poniai N. Venckienei aukščiausia visa ko yra vaiko interesai, tai pirmiausia noriu paprašyti palikti tą vaiką ramybėje, leisti tam vaikui toliau visaverčiai augti, bręsti. Šiandien klausydamiesi kalbos mes nuolat girdime įvairiausias situacijas, įvairiausias interpretacijas dėl vaiko. Būkite geri nedangstyti savo politinių, asmeninių ambicijų vaiko sąskaita. Vaikui reikės gyventi, vaikui reikės augti. Jeigu iš tikrųjų turime nors krislelį sąžinės, atstokime nuo to vaiko.
Ką mes dar per visą šitą istoriją pamatėme? Mes pamatėme, kad Seimas dažnai pradeda imtis ne savo funkcijų. Mes kalbame apie tai, kad yra numatyta galimybė sudaryti laikinąsias komisijas, kurios turėtų tik ištirti, ar pateikti įtarimai ir kaltinimai generalinio prokuroro turi politinį atspalvį, ar neturi politinio atspalvio, o iš tikrųjų matome, kaip Seimo narių sudaryta komisija tampa šerlokais holmsais ar komisarais megrė ir, pasitelkdama indukcinius arba dedukcinius metodus, stengiasi nustatyti teisybę.
Mielieji kolegos, tai nėra Seimo narių funkcija. Teisingumą šioje šalyje, kad ir kaip mes nenorėtume ar norėtume, vykdo teismai, vykdo teisėsaugos institucijos. Taigi ar komisija ištyrė, ar komisija nustatė nors vieną atvejį, kada kokie nors prokurorų arba teismų veiksmai buvo galimi traktuoti kaip politinis ponios N. Venckienės persekiojimas? Bent jau aš tokių faktų negirdėjau. Priešingai, vertinant kai kurias visos šios istorijos detales susidaro įspūdis, kad ponia N. Venckienė galėjo persekioti teisėtai veikiančius teisėsaugos pareigūnus. Ar Seimo narė N. Venckienė atsiklausė nors vieno iš jūsų, kai ji galimai įžeidinėjo teismą, ar Seimo narė N. Venckienė atsiklausė nors vieno iš jūsų, kai galimai darė psichologinį poveikį vaikui, priešinosi policijos pareigūnams? Manau, kad ne. Todėl kokią moralinę teisę šiandieną Seimo narė turi ateiti ir dangstytis Seimu, kad išvengtų teisėtų civilizuotų Lietuvos teisminių procesų? Jeigu iš tikrųjų N. Venckienės ašarose ir dejonėse yra nors krislelis teisybės, tai aš kviečiu tą teisybę įrodinėti ne čia, Seimo salėje, kur susiduria patys įvairiausi politiniai interesai, o priimti tai garbingai kaip iššūkį ir eiti Lietuvos Respublikos įstatymų numatytu keliu, t. y. eiti į teisėsaugos pareigūnų apklausas ir įrodinėti savo teisybę teismuose.
PIRMININKAS. Jūsų laikas baigėsi.
E. MASIULIS (LSF). Nesame mes nei teisėjai, nei prokurorai, tačiau gerbdami Lietuvos Respublikos Konstituciją, kitas valdžios institucijas, tiesiog norime, kad kiekvienas šalyje dirbtų savo darbą. Liberalų sąjūdžio frakcija balsuos už imuniteto panaikinimą. (Plojimai)
PIRMININKAS. Dėkoju. Kviečiu A. Stancikienę kalbėti prieš komisijos sprendimą.
A. STANCIKIENĖ (DKF). Gerbiamieji kolegos, visų pirma Seimo ne naujokui E. Masiuliui, kuris kiekviena proga mėgsta moralizuoti, noriu pasakyti, kad Seimas ne gali, o privalo sudaryti komisiją ir komisija privalo pagal Seimo laikinųjų tyrimo komisijų įstatymą išsamiai išnagrinėti visas aplinkybes, visus įmanomus įrodymus ir tada spręsti dėl teisinės neliečiamybės panaikinimo klausimo, nes teisinė neliečiamybė yra suteikiama būtent tam, kad nevyktų politinis susidorojimas, kaip vyksta dabar.
Tam, kad įrodyčiau, kad vyksta politinis susidorojimas, aš norėčiau labai trumpai pacituoti, jeigu jūs užtikrinsite tylą… Gerbiamasis posėdžio pirmininke, prašau užtikrinti tylą. (Balsai salėje) Prašau ne šnekėti, o užtikrinti tylą! (Plojimai) Tikiuosi, kad pridės tas 10 sekundžių, kai man teko tildyti patį posėdžio pirmininką.
Iš esmės visuomeninė komisija, sudaryta iš žinomų teisininkų, signatarų, Konstitucijos kūrėjų, iš Žmogaus teisių gynimo asociacijos kūrėjų, vasario 20 d. konstatavo, kad per 9 mėnesius nuo smurto akto Garliavoje valdžios pareigūnai taip ir nepateikė visuomenei informacijos, liudijančios, kad prievartinis vaiko perdavimas Liudininkų ir nukentėjusiųjų apsaugos programai padėjo įgyvendinti viešai keltą tikslą, kad yra užtikrinta vaiko gerovė, jo teisės ir teisėti interesai. Iki šiol nėra žinoma jokia patikima informacija apie tai, kad prievarta ir socialinė izoliacija vaiko sveikatos būklę paveikė teigiamai ir nepadarė jam žalos. Prezidentė praėjusių metų gegužės 17 d. pareikalavo ištirti, ar visus sujaudinusių Garliavos įvykių metu (citata) „nebuvo panaudota prievarta“, ir teigė, kad prievarta vaiko atžvilgiu negalima.
Tačiau per 9 mėnesius nei Prezidentei, nei Seimui atskaitingos institucijos nėra pateikusios jokiais išsamiais tyrimais pagrįstos informacinės medžiagos ir aiškaus atsakymo, kad prievarta Garliavoje nebuvo panaudota. Priešingai, teisėtvarkos pareigūnų sprendimai ir visi pareiškimai šiuo klausimu yra labai dviprasmiški, nepakankamai argumentuoti, keliantys visuomenei pagrįstų abejonių.
Vykdant teismo sprendimą jėga ir prievarta prieš mergaitę negalėjo būti panaudotos jokiu pretekstu, jokiu laipsniu, kaip tai labai aiškiai numato Jungtinių Tautų vaiko teisių konvencija, Lietuvos Konstitucija, Lietuvos civilinis ir Civilinio proceso kodeksai. Deja, vaiko orumas nebuvo gerbiamas, prieš vaiką buvo panaudota jėga, ir tą iš Seimo tribūnos paliudijo generalinis prokuroras, prašydamas atimti N. Venckienės teisinę neliečiamybę. Nei Seimas, nei Prezidentė, kuriems iš esmės komisija buvo adresavusi savo pirmas dvi išvadas, kuriose konstatavo, kad yra pasikėsinta į Lietuvos valstybės konstitucinę santvarką, jie nustatė šiurkščius Konstitucijos pažeidimus, iki šiol šitų šiurkščių Garliavos smurto atvejų deramai teisiškai ir politiškai neįvertino.
Noriu pasakyti, kad duota ištikimybės Lietuvos Respublikai ir Konstitucijai priesaika mus, Seimo narius, taip pat, be abejo, ir Prezidentę, įpareigoja principingai ginti valstybės konstitucinę santvarką, todėl, iš esmės neįvertinę antikonstitucinių smurtinių veiksmų Garliavoje, mes atveriame kelią antidemokratinėms ir antikonstitucinėms tendencijoms Lietuvos valstybėje stiprėti. Aš manau, tokių atvejų Lietuvoje turėtų pasipilti kaip grybų po lietaus.
Lietuvos valdžios institucijos ėmė vadovautis doktrina, kurios esminis principas – teismų sprendimus būtina vykdyti besąlygiškai bet kokiomis priemonėmis, taip pat net ir naudojant šiurkščią prievartą prieš vaiką. Tačiau laikantis šio principo, šiurkščiai pažeidus Konstituciją, pažeistas pats Kėdainių apylinkės teismo sprendimas. Prokuroras, cituodamas, kad N. Venckienė kaip globėja turėjo skubiai perduoti mergaitę, pamiršo pridurti antrą Kėdainių teismo sprendimo dalį – be prievartos prieš vaiką.
Teismo sprendimo besąlygiškas vykdymas, pažeidžiant esmines Konstitucijos nuostatas, yra policinės valstybės požymis, neatitinka demokratinės ir humaniškos valstybės principo.
Aš noriu pasakyti, kad šiuo metu, kai mes matome prieš N. Venckienę sukilusią teisėsaugą, po Aukščiausiojo Teismo Pirmininko ir Teismų teisėjų tarybos pirmininko pareiškimo, kad N. Venckienė yra ne tik teisinės, bet ir politinės sistemos pūlinys, iš esmės yra vykdomas politinis susidorojimas su N. Venckiene būtent teisinės, manau, kad ir politinės sistemos srityje čia, šioje salėje.
Aš manau, kad N. Venckienė laimės visus teismus, jeigu kreipsis į Europos Žmogaus Teisių Teismą. Visi tie, kurie šiandien leis atimti iš jos teisinę neliečiamybę, turėtumėte gerai pagalvoti, iš kokios kišenės jūs krapštysite tuos milijonus, kuriuos valstybė turės jai sumokėti po Europos Žmogaus Teisių Teismo sprendimo.
Kiekvienas iš mūsų esame atsakingi už tai, kad mūsų valstybė nevirstų autokratine valstybe. Mes esame atsakingi už demokratinę valstybę ir teisinėje valstybėje demokratinės valstybės principas yra įtvirtinamas protingų, tarp jų ir teismų, sprendimų laikymusi. Aš noriu pasakyti, kad A. Kubilius įrodė savo Vyriausybės valdymo metu…
PIRMININKAS. Aurelija, jūs prašėte 10 sekundžių!
A. STANCIKIENĖ (DKF). …kad Vyriausybė spjovė į teismų sprendimus, tarp jų ir su Preilos boteliais. Prisiminkime, kaip jie balsavo dėl V. Matuzo neliečiamybės atėmimo, kai daugiau negu pusė frakcijos tuo metu ne reikalavo, kad teisinė neliečiamybė būtų panaikinama, o kaip tik aiškino, kad jie nepasitiki teismais ir vyksta politinis susidorojimas. Aš noriu…
PIRMININKAS. Gerbiamoji Aurelija, jūs jau išnaudojote daugiau kaip minutę!
A. STANCIKIENĖ (DKF). …atkreipti dėmesį, kad būtų gerai, kad dvejopų standartų nebūtų laikomasi. (Plojimai)
PIRMININKAS. Už kalbės D. Kuodytė.
D. KUODYTĖ (LSF). Gerbiamieji kolegos, nedažnai šioje salėje galime jaustis kaip „Siemens“ pramogų arenoje, bet gal ir gerai. Matyt, tokios žanro taisyklės. Kalbu kaip Laikinosios komisijos, kuri čia visaip yra kaltinama neišsiaiškinusi problematikos, pateikusi nepagrįstą sprendimą ir panašiai, narė.
Noriu dar kartą, nors jau ne vieną kartą komisijos pirmininkas kartojo, pakartoti. Komisija gavo per 200 puslapių rašytinės informacijos. T ai yra įvairių liudininkų parodymų apie tai, kas vyko tuo metu ir kas pagrindžia prokuratūros pateiktus kaltinimus, dėl kurių mes šiandien ir svarstome teisinės neliečiamybės klausimą.
Komisijos nariai, kurie iš tiesų norėjo išsiaiškinti tiesą, susipažino su ta rašytine medžiaga. Tiems, kuriems nepakako tos medžiagos, pavyko gauti iš prokuratūros bent vieną epizodą, kuris visiškai identiškai sutapo su mums pateiktais liudininkų pasakojimais. Tad nėra jokio pagrindo teigti, kad kiti epizodai, kuriuos mums pateikė prokuratūra, toje rašytinėje medžiagoje buvo kaip nors suklastoti, arba mes visi turime susirgti paranoja.
Kitas aspektas, kurį norėčiau paliesti, tai klausimas, kuris bent jau man neduoda ramybės, kaip mes patekome į tokią situaciją, kokia yra dabar? Kaip galėjo atsitikti, kad mes visi nuo 2009 m. stebėjome, kaip yra šmeižiami nekalti žmonės, kaip yra laužomas mažo vaiko gyvenimas, pagaliau kaip yra žudomi nekalti žmonės dėl visiškai nesuprantamų priežasčių. Mes neturime jokių atsakymų į šituos klausimus. Mūsų teisėsauga šitoje situacijoje, šitoje byloje iš tiesų žiauriai susikompromitavo.
Aš labai tikiuosi, kad šiandien mūsų sprendimas bus tas raktas, kuris padės išsiaiškinti tai, ką dar galima išsiaiškinti, ištaisyti tai, ką dar galima ištaisyti. Mes prisiminsime, kad šiandien mūsų sprendimas susijęs ir su žmonėmis, kurie savo skausmo viešai tribūnose ir aikštėse nedemonstruoja. Tai yra A. Furmanavičienė, T. Stankūnienė, A. Ūsienė, pagaliau ta pati L. Stankūnaitė, M. Milinienė. Tai yra motinos, kurios neteko savo vaikų ir kurios taip pat prašo – norim tiesos.
Manau, kad šiandien apsispręsdami mes duodame raktą mūsų teisėsaugai pagaliau padaryti savo darbą ir bent iš dalies reabilituoti save ir mūsų valstybę. Ačiū. (Plojimai)
PIRMININKAS. Dėkoju. Gerbiamieji svečiai, aš labai noriu paprašyti laikytis drausmės. Klausykite, bet prašau be plojimų, be šūkavimų, be nieko.
Į tribūną kviečiamas P. Gylys.
P. GYLYS (DKF). Pone pirmininke, gerbiamieji Seimo nariai, ponios ir ponai, Lietuvos žmonės, gal matote, gal transliuojama iš Seimo šita diskusija, kuri yra apribota ir kurios metu nebuvo leista panagrinėti plačiau labai svarbaus visai Lietuvai klausimo.
Faktiškai mes čia sprendžiame, ar atiduoti žmogų į teisingumo rankas, taip? Iš kitos pusės kyla klausimas, ar mes pasitikime teisingumo sistema šioje šalyje? Pažiūrėkime į apklausas, pažiūrėkime, ką kalba žmonės. Tad grįžkime šiek tiek prie bylos.
Aš irgi buvau komisijos narys ir stebėjau komisijos darbą, susipažinau su medžiaga, ir iš jos susidarė toks įspūdis. Dalis komisijos narių iš anksto turėjo aiškią nuostatą naikinti neliečiamybę. Ypač akivaizdu buvo tada, kai buvo balsuojama dėl to, kad leistų suimti. Aš susipažinau su vadinamąja popierine medžiaga ir aš mačiau kai kuriuos rimtus neatitikimus tarp to, kas parašyta, ir to, kas visiems žinoma. Pavyzdžiui, ką veikė advokatas G. Černiauskas? Ar jis nešė, ar nenešė? Yra didžiulis neatitikimas tarp tų vaidmenų. Aš susipažinau su dviem teikimais. Vienas – praeitų metų gegužės 23 d. teikimas Seimui panaikinti teisėjos N. Venckienės neliečiamybę, ir gruodžio 28 d. Atkreipiu dėmesį – apie spardymą pirmojoje pažymoje nieko nebuvo. Klausimas, tai buvo ar nebuvo?
Trečias dalykas, kuris, aš manau, turėjo labai sujaudinti Seimą, tai yra prokuroro atsisakymas mums, žmonėms, prisiekusiems ir turintiems teisę dirbti su slapta informacija, tą medžiagą duoti. Juk būtų labai paprasta: pažiūrėjom medžiagą, palyginom su popierine versija ir matome, kas iš tikrųjų įvyko. Iš mūsų faktiškai pasityčiojo pateikdami paskutiniame posėdyje 12 sekundžių epizodą. Jeigu būtų davę visą medžiagą, mes būtume pamatę, kad mergaitė prievarta, laibai tikėtina, yra išnešama. Jos tikrai viena L. Stankūnaitė negalėjo išnešti. Kad buvo laužiama ranka koviniu veiksmu teisėjai. Klausiu, kolegos, buvę bendrapartiečiai, jaučiu, kaip balsuosite, ar galioja įstatymai visiems vienodai – ir N. Venckienei, ir pareigūnams, jeigu jie atliko kovinį veiksmą prieš beginklę teisėją, turinčią teisinę neliečiamybę? Mes laužome konstitucinę santvarką. Mes laužėme konstitucinę santvarką ir tada, kai nusižeminome ir neišsireikalavome medžiagos. Mums pasakė prokuroras, kad neduosiu, ir Seimas tyli.
Kas atsitiko su teisėsauga? Teisėsauga tapo uždara, visai visuomenės nekontroliuojama sistema. Iš esmės vadinamoji savikontrolė priveda prie to, kad faktiškai visuomenė niekaip negali prieiti ir sutvarkyti, bent kiek padaryti įtaką gerąja to žodžio prasme.
Aš pateiksiu sąlyginį pavyzdį, kurį uždaviau prokurorui. Į jį nebuvo atsakyta. Sakykim, šalyje x mafija implantavo savo žmonių į prokuratūrą. Klausimas, kaip gali šalis apvalyti prokuratūrą nuo mafijos elementų? Tik vienu būdu – visuomenė ir visų pirma tautos išrinkti žmonės turi prisiimti atsakomybę ir protingai bei atsakingai imtis šito darbo. Jeigu paliksime, tai galutinai bus sužlugdyta prokuratūra ir kitos teisinės sistemos. Uždarumas, kuris šiandien yra teisėsaugos, reiškia, kad mes sudarėme sąlygas sistemai degraduoti. Niekas negali niekaip paveikti šitų sistemų, nes jos uždarytos. Net parlamento.
Kolegos! (Balsas salėje) Baigiu, gerbiamasis rektoriau. Gaila, kad nekantrus. Pabaigai. Tautos atstovai, įgalioti tautos, gali atlikti parlamentinę priežiūrą, turi atlikti parlamentinę priežiūrą. Jeigu tautos atstovai neprisiima šitos atsakomybės ir nesupranta šitos pareigos, vadinasi, jie neatlieka savo konstitucinės pareigos. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkojame. (Plojimai) Gerbiamieji kolegos, aš dar kartą prašau neploti. Paprasčiausiai čia yra prašymas.
Gerbiamieji kolegos, prieš balsavimą motyvai už, prieš. Keturi – už, keturi – prieš.
Už kalba P. Urbšys. Skaitykime Statutą.
P. URBŠYS (MSNG). Žmogus, gindamas savo tiesą, kuri yra jam svarbesnė už jį patį, turi būti pasirengęs asmeninei aukai. Žinoma, jei jis pats yra įsitikinęs, kad tai yra ta tiesa, dėl kurios verta aukotis. Jei balsuočiau už Seimo narės N. Venckienės teisinės neliečiamybės išsaugojimą, tapčiau dalyviu sandėrio, kuris įvyko tarp jos ir V. Uspaskicho, kaip kovotojo už teisingumą. Stengėsi padėti jam ir kitiems išvengti baudžiamosios atsakomybės mainais už savo imuniteto išsaugojimą. Tenka apgailestauti, jog asmuo, išrinktas į Lietuvos Respublikos Seimą kaip kovotojas prieš ydingą sistemą, tapo tos sistemos dalimi.
PIRMININKAS. Ačiū. Prieš kalba V. Uspaskichas.
V. USPASKICH (DPF). Gerbiamasis Seimo posėdžio pirmininke, gerbiamieji Seimo nariai, aš nesu įsigilinęs į šitą bylą, bet esu ganėtinai susipažinęs su Lietuvos teismų sistema ir praktika. 2011 m. Europos Teismas išnagrinėjo tiek bylų, kiek buvo pateikta Europos Teismui, tiek, kiek suspėjo nagrinėti. Europos Teismas pripažino Lietuvos teismų 89 % pažeidimų. 90 %. Todėl, jei nors ir tūkstantį kartų žmogus būtų kaltas, kol nebus patobulinta Lietuvos teisinė sistema, aš neturiu teisės balsuoti prieš arba atiduoti žmogų tokiam teismui.
Noriu visiems tai pasakyti, nereikia veidmainiauti. Nors aš vienas iš pirmųjų esu pasakęs, kad aš prieš, gerbiamieji, vaiko išnaudojimą, tuo labiau politiniais tikslais, bet noriu būti sąžiningas ir jokiu būdu niekada nepalaikysiu balsuoti prieš žmogų, atiduoti tam teismui, kuris elgiasi neobjektyviai.
Galų gale konservatorių patriarchas (aš atsimenu) apkaltino mane, kad aš paveikiau teismą, Kėdainių teisėją. Apkaltino mane. Aš turiu (…) ir interesų konfliktą, turiu atkeršyti ir dar daugiau – balsuoti prieš N. Venckienę. Jokiu būdu to nedarysiu.
Kitas dalykas. Gerbiamieji, nori kas nors ar nenori, N. Venckienė dabar yra politikė. Nesvarbu. Aš rinkimų metu buvau jos oponentas ir ji mano oponentė, bet aš niekada nebalsuosiu prieš, nes tam ir suteiktas politinis imunitetas, kad dėl politinio imuniteto neturi doroti oponentai. Tegul imunitetą atima rinkėjai, o ne oponentai, kuriems suteiktas kažkoks balsas. (Plojimai) Todėl, gerbiamieji, galiu jums pasakyti…
PIRMININKAS. Gerbiamasis Viktorai, jūs…
V. USPASKICH (DPF). Baigiu, gerbiamasis pirmininke. Einu prie pabaigos. Noriu pasakyti, kad aš iš tikrųjų neįžvelgiu (…) šitoje byloje arba valstybės puolimo, nes N. Venckienė buvo susitikusi su Prezidente. Prezidentė užėmė jos poziciją, o dabar viskas apsivertė atvirkščiai. Nėra (…), bet, gerbiamieji, atimti politiko imunitetą turi ne politiniai oponentai, o tik rinkėjas. Todėl kviečiu balsuoti prieš imuniteto atėmimą. (Plojimai)
PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, visiems kitiems išjungsiu mikrofoną, jeigu kalbėsite ilgiau. 2 minutės. Toks yra Statutas.
Kalbės A. Kašėta.
A. KAŠĖTA (LSF). Gerbiamieji kolegos, iš tikro labai gaila girdėti kad ir įmantriai supakuotą, bet demagogiją. Vienais atvejais mes remiamės Seimo statutu, remiamės įstatymais, kitais atvejais brutaliai paneigiame. Per daugelį darbo metų Seime teko balsuoti ne vieną kartą, daugelį kartų. Iš tikro buvo įvairių atvejų dėl sutikimo patraukti baudžiamojon atsakomybėn vieną ar kitą Seimo narį. Buvo atvejų, kai net ir keletą Seimo narių reikėjo patraukti atsakomybėn, suteikti leidimą, tačiau kiekvienu atveju iš tikro būdavo unikali situacija dėl tam tikrų politinių sandorių ar motyvų. Kartais labai lengvai būdavo suteikiamas arba priimamas sprendimas, kitais atvejais dėl politinių sandorių tokio sprendimo nebūdavo. Kartais būdavo tiesiog tam tikras atmestinas požiūris. Taigi kiekvieną kartą, kai mes neįvykdydavome įstatymo mums suteiktos priedermės ir nepriimdavome sprendimo atimti teisinę neliečiamybę, o tai yra privalu, neturint jokių teisinių motyvų, kai komisija pritardavo tokiam prokurorų kreipimuisi, man būdavo gėda. Aš tikiuosi, kad šiandien tokios gėdos nepatirsiu. Siūlau balsuoti už.
PIRMININKAS. Dėkoju. Prieš kalba V. Vasiliauskas.
V. VASILIAUSKAS (DKF). Ačiū, pone pirmininke. Tikriausiai dauguma yra matę televizijos siužetą apie džiunglėse gaudomus žvėris, bet šitą siužetą tikrai matė Garliavos šturmo dalyvės – S. Vaicekauskienė ir tos dvi moterys, kurios save vadina vaiko teisių globos atstovėmis, ir psichologė. Sugautas žvėris paklaiksta iš baimės ir tampa nesuvaldomas, tačiau jisai iš karto nurimsta, kai jam ant akių užmetamas skuduras.
Šita džiunglių patirtis buvo panaudota Garliavoje, kai išsigandusiai, klykiančiai, besiblaškančiai mergaitei taip pat iš anksto buvo parengtas skuduras, kuris buvo užmestas jai ant akių.
Ar šiandien, kolegos, balsuodami mes išsižadėsime demokratinės visuomenės solidarumo principo, kai pavojus vieno žmogaus laisvei yra grėsmė visų žmonių laisvei, ar mes tikrai šiandien sutiksime, kad nuo šiandien valstybė jau neatsako už savo piliečių asmens ir nuosavybės saugumą, nes gegužės 17 d. buvo išlaužyti privataus kiemo vartai, sugadinta kita šeimos nuosavybė, tarytum Lietuvoje jau būtų atšaukta nuosavybės teisė? Ar mes tikrai sutinkame, kad Lietuvoje teisė vėl tampa prievartos įrankiu, kad pagrindinė visuomenės kontrolės ir tvarkos palaikymo priemonė yra baudžiamasis persekiojimas? Ar tikrai mes tylėsime ir neprotestuosime, kai tos ponios su guminėmis pirštinėmis iki alkūnių mėtys mūsų vaikams, mūsų anūkams skudurus ir iki šiol nebus teisiškai įvertint?..
PIRMININKAS. Gerbiamieji kolegos, sakiau, išjungsiu visiems mikrofonus, kai bus 2 minutės. Už kalba E. Gentvilas.
E. GENTVILAS (LSF). Gerbiamieji kolegos, kiek kartų šioje salėje yra skambėję tokių pasamprotavimų: „Na, gerbiamieji, nesiginčykime, čia yra teismo sprendimas!“ Kai mums patinka teismo sprendimas, mes laikome tai aukščiausiu autoritetu ir nesikėsiname į teismo funkcijas, nevykdome teismo funkcijų patys vietoj teismų. Kai kyla abejonių, kad esi prisidirbęs ir bijai teismo teisingumo, tada pradedi abejoti arba kalbėti, na, teismai pas mus štai tokie ir tokie. Pono Viktoro paminėti pavyzdžiai dėl Strasbūro, Europos Žmogaus Teisių Teismo, beje, yra viena iš institucijų, net ir tuo atveju, jeigu Lietuvos teismai būtų neteisingi, dar yra institucija – Europos Žmogaus Teisių Teismas, kuris galėtų atkurti teisybę. Taigi ką mes, kaip Seimo nariai, norime padaryti? Perimti vienos Konstitucijoje numatytos, teisingumą vykdančios teismų šakos funkcijas? Na, ne tokią aš priesaiką daviau. Aš daviau priesaiką vykdyti savo, kaip Seimo nario, pareigas ir funkcijas. Aš ir laikysiuosi šitos priesaikos, neanalizuodamas, teisi ponia N. Venckienė ar neteisi, o tiesiog nelįsdamas į svetimą daržą, t. y. į teismų kompetenciją. Aš teismais iš principo pasitikiu. Jeigu jie ir padaro klaidų, yra dar mechanizmų, kurie žmogui padeda apginti savo teises. Todėl aš balsuosiu už N. Venckienės neliečiamybės atėmimą, ir balsuosiu bet kuriuo atveju, kai bus keliamas toks klausimas, manydamas, kad Seimo narys negali dangstytis Seimo nario mandatu, siekdamas išvengti teisingumo. Ačiū.
PIRMININKAS. Dėkoju. Prieš kalbės A. V. Patackas.
A. V. PATACKAS (DKF). Noriu padaryti trumpą pareiškimą, liečiantį vieną labai svarbų N. Venckienės bylos epizodą, kuriame kaip vandens laše atsispinti dramos esmė. Visi gerai žinome gydytojos profesorės Laimos Bloznelytės liudijimą šioje byloje apie pasibjaurėtiną įvykį jos kabinete, griaunantį esminius mūsų doros kultūros pamatus, kai vaiko akivaizdoje buvo ne tik nesidrovima, bet ir įžūlaujama. Šis liudijimas be galo svarbus šiai bylai, galintis nulemti ne tik jos baigtį, bet ir viešosios nuomonės svarstykles, nes, be juridinių pasekmių, jis dar apnuogina tų žmonių ir jų tarpusavio santykių šlykščiąją esmę. Tuo tarpu daroma viskas, kad šis liudijimas taptų niekinis, o gydytoja, atlikusi savo pilietinę ir profesinę pareigą, iš liudytojos virstų kaltinamąja. Jei nepatikėsime šiuo liudijimu ir leisime jį paniekinti, padarysime sąžinės klaidą. Aš nedažnai duodu garbės žodį, ypač viešai, tačiau šį kartą sakau: garbės žodis, ši liudytoja – Laima Bloznelytė sako tiesą, pažįstų ją daug metų kaip reto sąžiningumo, giliai religingą žmogų, jai melas yra neįmanoma būsena. Tiesa yra ne tas pats, kas teisė. Seimas yra gyvas organizmas, nepaverskime jo mechanizmu. Jeigu leisime, kad būtų susidorota su liudytoja, ir leisime, kad būtų atiduoda teismui N. Venckienė, padarysime metafizinę nuodėmę, leisdami tiesą pakeisti teise, ir nesistebėkime, jeigu sulauksime atpildo iš to, kuris yra pasakęs: „Aš esu tiesa ir gyvenimas.“
PIRMININKAS. Dėkoju. Už kalbės V. P. Andriukaitis.
V. P. ANDRIUKAITIS (LSDPF). Klausydamas A. V. Patacko pakartoju, mielas Algirdai, „Aš esu tiesa ir gyvenimas“, – pasakė Jėzus Kristus ir priminė, kad visi stosite prieš teismą, jokie imunitetai nepadės. Jokie imunitetai nepadės, jokie!
Taigi, kolegos, ir teisminėje praktikoje, ir Konstitucijoje įrašytas tas pats biblinis ir šventas principas: „Jeigu tave kviečia į teismą – eik“, nebėk nuo teismo į Maskvą ar kur nors į Varšuvą, jeigu kviečia į teismą – eik. Čia yra romėnų teisės fundamentalus principas. N. Venckienė turi gražią ginamąją kalbą. A. V. Patackas gali būti liudininku, nes turi dar faktų ir gali priteisti. Kolegos, eikite į teismą ir jūs iš tikrųjų laimėsite bylą. Todėl visą laiką balsavau už imunitetų panaikinimus, sudarydamas galimybę žmogui apsiginti teisme. Štai kur, Algirdai Patackai, tikras principas, kaip lašas vandens: jeigu tave kviečiu į teismą – eik, nesidangstyk imunitetais, nėra reikalo. O jeigu nepanaikino imuniteto, padėk mandatą ir vis tiek eik. Taigi šventas principas, apie ką čia kalbate. Taigi sakau: būkime ištikimi Konstitucijai, priesaikai ir Šventajam Raštui. (Balsai salėje)
PIRMININKAS. Dėkoju. Paskutinis kalba V. A. Matulevičius.
V. A. MATULEVIČIUS (DKF). Ačiū. Gerbiamieji Seimo nariai, būtų labai lengva balsuoti ir atiduoti N. Venskienę į teisingumo rankas, jeigu mes Lietuvoje iš tikrųjų turėtume nešališką teismą ir galėtume pasakyti, kad esame tobula teisinė valstybė. Kam reikalingas teisėjui ar Seimo nariui imunitetas? Tam, kad su juo nebūtų susidorota. Šiuo atveju mes visi labai gerai prisimename ne kieno nors kito, o Aukščiausiojo Teismo pirmininko žodžius apie tai, kad N. Venckienė yra ne tik teisinės, bet ir politinės sistemos pūlinys. Ir dabar štai, į šių teisėjų rankas mes atiduodame jos likimą. Maža to, N. Venckienė buvo ir yra viena iš aršiausių Lietuvos teisinės sistemos kritikių. Jai tarp inkriminuojamų kaltinimų net yra toks, kur kalbama apie tai, kad ji pažemino teismo orumą, aš bijau suklysti. Kitaip sakant, Lietuvoje dabar yra tokia logika šios istorijos. Mergaitė, apie kurią žino visa Lietuva, dalyvaujat psichiatrams, davė parodymus prieš savo motiną, taip? Ir po to, nenustačius motinos kaltumo ir jos neišteisinus, mergaitė, davusi tuos parodymus prieš mamą, buvo grąžinta tai pačiai mamai.
Šiandien bręsta irgi ta pati logika N. Venckienės atžvilgiu. Ji kritikavo šalies teisinę sistemą, kritikavo ją labai aštriai, ir dabar ji, kaip ir mergaitė, atiduodama į tos pačios teisinės sistemos rankas. Ar mes galime tikėtis objektyvumo? Gerbiamieji Seimo nariai, aš prašau jus vis dėlto…
PIRMININKAS. Gerbiamasis Vytautai, mes susitarėme, visi kalbame po 2 minutes. (Plojimai)

Šios rezoliucijos priėmimas

Gerbiamieji kolegos, pasisakymai, motyvai dėl rezoliucijos išsakyti, todėl kviečiu balsuoti dėl Seimo rezoliucijos „Dėl sutikimo Lietuvos Respublikos Seimo narę Neringą Venckienę patraukti baudžiamojon atsakomybėn, suimti ar kitaip suvaržyti jos laisvę“. Balsavimas.
Už – 80, prieš – 23, susilaikė 15. Rezoliucijai pritarta. (Plojimai, gongas)
Rytinis posėdis… Minutėlę! Per šoninį. Prašom, profesoriau.
P. GYLYS (DKF). Virš Lietuvos nušvito vaivorykštė, amžina konservatorių ir socialdemokratų sąjunga, kuri, jau ketvirtą kartą aš tą stebiu, sušvinta Lietuvoje. Aš noriu paaiškinti tiems, kad Seimas neturėjo… (Triukšmas salėje, šauksmai: „Gėda, gėda gėda!“)
PIRMININKAS. Baigiame posėdį, jeigu taip. (Gongas, šauksmai salėje: „Gėda, gėda gėda!“)
